Справа638/6454/23
Провадження № 1-кп/638/1411/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23 травня 2023 року за № 0001076 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Куп?янськ Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2007 р.н., який проходить військову службу за мобілізацією на посаді номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 20.01.2023 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент знаходилась в АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 в період з 20.01.2023, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин до 24.05.2023, коли повернувся до військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд з 20.01.2023 до 24.05.2023, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України - тобтосамовільне залишення місця служби без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

26 липня 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.5 ст. 407 КК України у повному обсязі, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, надав в судовому засіданні пояснення про обставини викладені вище. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене за ч.5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст. 407 КК України за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.5 ст. 407 КК України згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкістю висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину при розгляді в суді (відповідно до постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-239км18) вказані обставини слід рахувати як альтернативні, незалежні та такі, що можуть існувати одна від одної), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При цьому, відповідно до приписів ч.ч.2, 3 ст.5 КК України, заборона застосування ст.69 КК України (яка набрала чинності 27.01.2023) щодо осіб, які вчинили злочини, передбачені ст.407 КК України в умовах воєнного стану, посилює кримінальну відповідальність та погіршує становище ОСОБА_5 , у зв`язку з чим застосуванню підлягає попередня редакція ст.69 КК України, яка діяла на момент початку вчинення злочину - 20.01.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, а тому є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України. ОСОБА_5 згідно даних наданих стороною обвинувачення, вважається в силу ст.89 КК України раніше не засудженим, а тому слід затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборониОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 24 травня 2023 року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 26 липня 2023 року між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити відносно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , строк попереднього ув`язнення з 24 травня 2023 року по набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1