Єдиний унікальний номер 243/2629/22
Провадження номер 1-кп/243/304/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 від 26.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Митків Гайсиньского району Вінницької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)25.04.2018 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 10.12.2020, невідбутий строк покарання 10 місяців 23 дні,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, посилаючись на продовження існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, передбачених пунктом 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що допитані судом свідки вказали на непричетність обвинуваченого до вчинення вбивства. Вказав, що наразі ризик незаконного впливу на свідків не існує. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі Летельє проти Франції від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії від 26.07.2001.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та розмірковуючи над доводами захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд виходить з наступного.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та тяжкого насильницького корисливого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 та від 7 до 10 років відповідно.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , який не має сталих соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, прокурором доведено перед судом наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 вчинив корисливий злочин, маючи непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, джерела доходу не має, тому існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Водночас, суд вважає слушними доводи захисника щодо відсутності ризику незаконного впливу на свідків на даній стадії кримінального провадження, оскільки судом вже допитано 5 свідків обвинувачення, які повідомили про відомі їм обставини щодо події злочину, згідно встановленого порядку дослідження доказів залишилось допитати 2 свідків, які були понятими під час досудового розслідування, тобто обвинувачений з ними незнайомий, що мінімізує можливість здійснення на них незаконного впливу. Отже, на даній стадії кримінального провадження суд констатує відсутність ризику незаконного впливу на свідків.

Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання ризикам переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження застосовуваного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Аналізуючи доводи сторони захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу, суд з урахуванням вищенаведених висновків приходить до переконання про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження. Так, судом встановлено наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, і застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не здатне повною мірою запобігти цим ризикам. Доводи захисника щодо показань допитаних у судовому засіданні свідків, які начебто підтвердили непричетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому вбивства судом не приймаються, оскільки докази, отримані з показань свідків, будуть оцінені судом у сукупності з іншими доказами під час ухвалення вироку в нарадчій кімнаті. До того ж жоден з цих свідків окрім ОСОБА_6 не є очевидцем події злочину, а ОСОБА_6 надав показання саме щодо вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Суд зауважує, що особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Крім того, в даному випадку продовження тримання під вартою може бути виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності.

Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави у відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 на теперішній час перебуває в ДУ Дніпровська установа виконання покарань (№4), суд вважає доцільним вирішити питання про участь обвинуваченого у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувати в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на вищенаведене, встановивши відсутність заперечень від сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.186 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4), строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2023 включно.

Проводити судове засідання, призначене на 13-30 год. 08 червня 2023 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції у системі EasyCon, проведення якої доручити державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити для виконання начальнику ДУ Дніпровська УВП № 4.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2023 о 15-55 год.

Суддя ОСОБА_1