УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року

м. Київ

справа № 740/2530/21

провадження № 51-1522 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року щодо нього,

встановив:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 листопада 2022 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 18 листопада 2019 року,

о 18 год 59 хв., керуючи у стані алкогольного сп`яніння автомобілем ВАЗ 21140, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3 (б), п. 12.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху України, під час руху по вул. Прилуцька від вул. Шевченка м. Ніжина у напрямку с. Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області зі швидкістю 70 км/год, чим перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, навпроти будинку № 65 по вул. Прилуцька, при виникненні перешкоди для руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , який рухався в попутному напрямку, проявив неуважність, внаслідок чого несвоєчасно вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер у лікарні.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 (б), п. 12.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, у виді смерті особи.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам статей 374, 419 КПК України, оскільки у ній не наведено мотивів неврахування доводів сторони захисту, а лише перераховано викладені в апеляційній скарзі вимоги. Стверджує, що погоджуючись із місцевим судом про наявність обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд в обґрунтування свого рішення в цій частині послався на припущення щодо поширення та подальшої концентрації алкоголю у його організмі. Окрім цього, на думку ОСОБА_4 , є припущенням перебування його у стані алкогольного сп`яніння саме на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що в ухвалі апеляційного суду не наведено мотивів відхилення клопотання сторони захисту про проведення судово-медичної експертизи щодо визначення точного часу вживання ним алкоголю, яке попередньо було порушене перед судом першої інстанції, однак безпідставно відхилене. Стверджує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння не перебував, а вжив алкоголь вже після ДТП, оскільки злякався. Вважає, що не проведення під час судового розгляду судово-медичної експертизи щодо встановлення часу вживання алкогольних напоїв та перебування чи не перебування його на момент ДТП в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, призвело до порушень ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки вказана обставина впливає на законність та вмотивованість судового рішення.

Перевіривши касаційну скаргу та долучену до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставами для перегляду судового рішення в касаційному порядку.

При розгляді скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Висновки судів про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону при перевірці вироку суду в частині встановлення обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 419 КПК України встановлено вимоги до ухвали апеляційного суду, зокрема, у її мотивувальній частині зазначається короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, а також мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Водночас, при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Вказаних вимог судом апеляційної інстанції дотримано у повному обсязі.

Як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали, у її мотивувальній частині, серед іншого, наведено короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 - адвоката

ОСОБА_6 , мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З аналізу статті 419 КПК України слідує, що вказана норма не зобов`язує суд зазначати за змістом ухвали мотивів відхилення чи задоволення клопотань учасників кримінального провадження, а тому доводи засудженого щодо не наведення в ухвалі аргументів відхилення клопотання сторони захисту про проведення судово-медичної експертизи є неспроможними.

Натомість, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, апеляційним судом наведено належні та достатні мотиви з яких відхилено вказаний довід.

Так, колегія суддів зазначила, що відповідно до висновку лікаря КПН «Ніжинська центральна районна лікарня» при токсикологічному дослідженні крові, відібраної у ОСОБА_4 , був виявлений алкоголь 3,08 г/л, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Водночас, судом апеляційної інстанції здійснено належну перевірку версії сторони захисту про вживання обвинуваченим горілки вже після здійснення наїзду на пішохода, та визнано її безпідставною.

Наведена судом аргументація щодо поширення алкоголю в організмі людини та його концентрації через певний час не має будь-якого вирішального значення для встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння, оскільки колегією суддів доводи захисника спростовані з посиланням на матеріали кримінального провадження. Зокрема, обвинувачений у суді першої інстанції пояснив, що не повідомляв на місці пригоди працівникам поліції та в медичному закладі під час його огляду про вживання алкогольних напоїв саме після дорожньо-транспортної пригоди, свідок ОСОБА_7 зазначав, що під час спілкування із водієм ОСОБА_4 , від останнього відчувався запах спиртного, інші матеріали кримінального провадження не містять відомостей про виявлення під час огляду автомобіля недопитої пляшки горілки, половину якої начебто випив ОСОБА_4 .

Верховний Суд погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції, при цьому зауважує, що норми кримінального процесуального закону не передбачають обов`язку доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певними засобами доказування, передбаченими ст. 84 КПК України. Водночас, зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

На думку Суду, апеляційний суд обґрунтовано погодився із судом першої інстанції про доведеність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, на підставі сукупності належних та допустимих доказів наданих стороною обвинувачення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає неспроможними доводи касаційної скарги засудженого, підстав стверджувати про допущення судом апеляційної інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону немає.

Відповідно до вимог статей 50, 65, 67 КК України ОСОБА_4 призначено покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням положень кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

З урахуванням викладеного, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року щодо нього.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3