Справа № 464/6312/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/517/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 16.05.2023, у кримінальному провадженні № 0000071, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 345 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 16.05.2023, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на шістдесят днів. Строк дії ухвали становить шістдесят днів з 16.05.2023 по 14.07.2023 включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі. Вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а обраний запобіжний захід надто суворим.

Апелянт покликається, що в клопотанні прокурором не підтверджено необхідність у застосуванні до обвинуваченого виняткової міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що по справі допитані всі потерпілі, оглянуті відеозаписи з фіксацією обставин і можна стверджувати, що ОСОБА_7 діянь описаних в обвинувачені не вчиняв, що підтвердив і потерпілий ОСОБА_9 . Не підтверджено на даний час факт хуліганства, яке без порушення громадського порядку та мотивів явної неповаги до суспільства не буває, що зазначено і у постанові Верховного Суду (справа 127/30388/19 від 08.06.2021.) По справі відсутня обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Ризики за ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні прокурора про те, що вони продовжують існувати нічим не підтверджені. Клопотання обвинуваченого про визначення йому розміру застави через тривале перебування під вартою, не було враховано судом. Жодні ризики стороною обвинувачення не підтверджені.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 та іншому обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому, з моменту взяття його під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обстановка не змінилися і це дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Крім цього, судом, при вирішенні клопотання, було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 та тяжкість інкримінованих йому діянь.

Зокрема суд першої інстанції зазначив в ухвалі, що обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявності обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Також було враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, враховано дані про його особу, вік, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, а саме те, що ОСОБА_7 неодружений, непрацюючий, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, на розгляді Стрийського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт відносно нього за ч.2 ст.189 КК України, наявність у даному кримінальному провадженні потерпілих та свідків, які ще не допитані та вплив на яких може спотворити хід судового розгляду по даному кримінальному провадженні, а тому усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки втік з місця вчинення злочину та був затриманий у м. Дрогобичі, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Також судом першої інстанції враховано, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території держави введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, а тому тимчасово не контролюється уся лінія державного кордону.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою, і застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за даних обставин буде недоцільним.

Заслухавши доповідача, думку захисника обвинуваченого про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про відмову у задоволені апеляційних вимог сторони захисту та залишенні без змін ухвали суду першої інстанції, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, зокрема обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочинів, інкримінованих ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 7 років, а один із злочинів відноситься до категорії тяжкого злочину. Судом першої інстанції взято до уваги те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних злочинів, тому є підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання йому та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними та не відпали. Відтак, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Доводи сторони захисту не спростували в суді першої інстанції доводи прокурора, а також не перевищили суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків. Підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відсутні.

З врахуванням матеріалів провадження та апеляційних вимог колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому погоджується з думкою суду першої інстанції про необхідність у продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційні вимоги сторони захисту про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу з призначенням запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції

Ураховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 16.05.2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: