В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Харків

справа № 638/5373/23

провадження № 1-кп/638/1269/23

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000926 від 24 листопада 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Туркменістану, громадянина Туркменістану, з незакінченою вищою освітою, офіційно непрацевлаштованого, студента ЗНТУ, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України,

встановив:

24 листопада 2022 року близько 12 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 257, поблизу проїзної частини, ОСОБА_3 був помічений працівниками поліції, яким під час бесіди повідомив, що при ньому знаходиться наркотичний засіб.

У той же день, у період часу з 13 год. 15 хв. по 13 год. 25 хв., під час огляду місця події у ОСОБА_3 було вилучено три згортки з речовиною рослинного походження, масою 10,6277 г., 0,2479 г., 0,1042 г., в яких міститься наркотичний засіб, обіг якого заборонений-канабіс, масою 9,5650 г., 0,2232 г., 0,0838 г., загальна маса якого, відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № CE-19/121-22/16413-НЗПРАП від 23 грудня 2022 року, складає 9,872 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на вчинення кримінального правопорушення-проступку, пов?язаного із незаконним обігом наркотичного засобу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав для особистого вживання речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений-канабіс, після чого став незаконно зберігати його при собі з метою особистого вживання, без мети збуту.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувальний акт надійшов до суду з клопотанням прокурора ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, заяви щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, розписки підозрюваного, захисника та перекладача про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваного, захисника та перекладача про отримання копій матеріалів кримінального провадження, а також матеріали досудового розслідування, а саме документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

За змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_5 що долучена до обвинувального акту на виконання вимог частини другої, третьої статті 302 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та добровільно визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення - кримінального - проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з приписами частини другої статті 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

Судом встановлено, що, відповідно до положень частини другої статті 302 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором ОСОБА_4 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та ОСОБА_3 подав заяву про роз`яснення йому вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Оскільки заява ОСОБА_3 також підписана захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 було вручено обвинувальний акт та заяву щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, надано розписки підозрюваного та перекладача про отримання копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування вперекладі на його рідну мову (перекладач ОСОБА_6 ), у суду відсутні підстави ставити під сумнів добровільність та щирість зазначеної вище позиції обвинуваченого.

Положеннями частини другої, третьої статті 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до частини третьої статті 382 КПК України, суд не вбачає.

З урахуванням поданих учасниками судового провадження заяв та наведених обставин, а також того, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень частини другої статті 382 КПК України.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 , своєї винуватості, доходить висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 309 КК України, тобто як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 309 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєнні вказаного вище кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, доведена повністю.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку обвинуваченим, дані про його особу.

Вивченням особи обвинуваченого cудом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , є громадяном Туркменістану, з неповною вищою освітою, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно непрацевлаштований, студент ЗНТУ, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР не звертався, на диспансерному (профілактичному) обліку у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Згідно зі статтею 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд керується положенням п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає зі статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Так, у справі «Скополла проти Італії» від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого проступку, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатрата нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан особи, який офіційно непрацевлаштований, є студентом, що унеможливлює призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робіт, та доходить висновку щодо необхідності призначення покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до положень статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим звільняє від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12» зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі частини другої статті 124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 371, 373,374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, пункту 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи № CE-19/121-22/16413-НЗПРАП від 23 грудня 2022 року в розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривень 68 копійки.

Речовий доказ - один опечатаний полімерний пакет «5721270 Україна МВС Експертна служба» з пояснювальним написом, висновок експерта № CE-19/121-22/16413 від 23 грудня 2022 року, МоКП 0000926, вміст упаковки - первинна упаковка, дві банки з пігулками. У наданій на дослідження речовині, яка представлена в сейф-пакеті № 5721270, знаходиться особливо небезпечний наркотичний засіб-канабіс, обіг якого заборонений, маса якого склала 9,5650, 0,2232, 0,0838 грам, який зберігається в камері схову ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до частини першої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1