ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк, Волинської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працюючи, раніше неодноразово судимий, востаннє: 5 квітня 2017 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку терміном 1 рік; 12 червня 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, на підставі ст.ст.71, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 13 серпня 2018 року Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.1 ст.263 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців; звільнений 12 жовтня 2021 року по відбуттю строку покарання; 03 жовтня 2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 січня 2023 року даний вирок залишено без змін,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 03 жовтня 2022 року призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано строк тримання під вартою з 14 травня 2022 року по 16 травня 2022 року та з 24 травня 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Вироком вирішено питання про судові витрати, арешт майна та речові докази.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, на початку березня 2022 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч положенням Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, без передбаченого законом дозволу, придбав, отримавши як подарунок, корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, в якій знаходилась вибухова речовина ТГ-30, ТГ-40 (суміш тротилу та гексогену), масою 114 г, 36 патронів, що є боєприпасами і є проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, після чого переніс останні до місця свого проживання АДРЕСА_1 , де зберігав, а наступного дня, продовжуючи свої протиправні дії, переніс вказані предмети на територію колишньої військової частини, що за адресою: АДРЕСА_2 , де, сховавши, продовжив незаконно зберігати до 11 серпня 2022 року, тобто до виявлення працівниками поліції.

Окрім того, ОСОБА_8 , в середині березня 2022 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч положенням Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, без передбаченого законом дозволу, придбав, отримавши як подарунок, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, в якій знаходилась вибухова речовина тротил, масою 50 г, 83 патрони, що є боєприпасами і є проміжними патронами калібру 5,45х39 мм, після чого переніс останні до місця свого проживання АДРЕСА_1 , де зберігав, а наступного дня, продовжуючи свої протиправні дії, переніс вказані предмети на територію колишньої військової частини, що за адресою: АДРЕСА_2 , де, сховавши, продовжив незаконно зберігати до 11 серпня 2022 року, тобто до виявлення працівниками поліції.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального законів, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки не враховано, що він має статус «дитина Чорнобиля» та пом`якшуючі обставини. Також, вважає необґрунтованою відмову суду в об`єднанні кримінальних проваджень. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити більш м`яке покарання, у вигляді 2 років позбавленні волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила та просила залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, за вчинення корисливих злочинів, за що відбував міру покарання в місцях позбавлення волі, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, з чим погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 263 КК України, разом з тим обґрунтовано призначив покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляції, суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2023 року відносно нього, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді