ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 731/590/19
провадження № 1-кп/691/169/23
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з домашнього арешту на тримання під вартою

30 червня 2023 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 (бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку), захисника (адвоката) ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Городищенського районного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.13 ч.2 КК України.

26.06.2023 від прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою ОСОБА_7 з додатками, копії заяв від учасників кримінального провадження. 27.06.2023 надійшло клопотання від прокурора на підтвердження отримання обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою та підтвердження про отримання сторони захисту даного клопотання. 30.06.2023 від сторони обвинувачення надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.06.2023 року про початок розслідування кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 129 КК України та постанови про застосування заходів забезпечення безпеки до учасників кримінального провадження, на потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , з метою підтвердження ризику впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На обгрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу прокурор ОСОБА_8 зазначає, що ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 29.07.2023 включно. Стороною захисту зазначену ухвалу оскаржено в апеляційному порядку. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 ОСОБА_7 змінено запобіжний захід на домашній решт у нічний час доби без обов`язку носіння електронного засобу контролю. Вважає, що даний запобіжний захід не убезпечить від настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Потерпілими та свідками у даному провадженні є сусіди та знайомі ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , (яка є особою похилого віку та проживає у тому ж будинку, що й обвинувачений), ОСОБА_14 (інвалід з дитинства), неповнолітній свідок ОСОБА_15 та інші, а тому обвинуваченому достовірно відомо про їхнє місце проживання, роботи, тощо. Таким чином, враховуючи характер та особливу жорстокість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , останній, перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні. Також, до Чернігівської обласної прокуратури надійшла заява потерпілої ОСОБА_9 про ініціювання перед судом клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на тримання під вартою у зв`язку з її побоюванням за життя та здоров`я, оскільки ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження погрожував фізичною розправою їй та її родичам. Крім того, у зв`язку з віддаленістю с. Журавка від місць розташування органів поліції, неможливо буде ефективно контролювати виконання ОСОБА_7 обов`язків та, за необхідності, швидко реагувати на порушення. Досудовим розслідуванням встановлено і наведено вагомість наявних доказів про вчинення особливо тяжких злочинів ОСОБА_7 , за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, тяжкість покарання якого полягає в позбавленні волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється. Ризик переховуватись від суду, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі та, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання його винуватим у такому злочині, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 , хоча і є раніше не судимою особою, однак спосіб вчинення даних кримінальних правопорушень, а саме значна кількість ножових поранень, виявлених у потерпілих, характер нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, дають реальні підстави вважати про планування вказаного правопорушення обвинуваченим. Таким чином, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений буде вчиняти і інші кримінальні правопорушення, в тому числі проти життя та здоров`я особи. За таких обставин сторона обвинувачення вважає, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. Враховуючи те, що визначене свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення покладених на обвинуваченим процесуальних обов`язків, керуючись вимогами ст.ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України, просить змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з утриманням у Черкаському слідчому ізоляторі. Не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Судове засідання 28.06.2023 не відбулося, член колегії - суддя ОСОБА_2 , у зв'язку з хворобою, перебував на лікарняному.

30.06.2023 у судове засідання прибули, прокурор ОСОБА_5 , який бере учсть в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, захисник (адвокат) ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 ..

Потерпілі ОСОБА_12 (призваний на військову службу під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 ), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 її представник ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , представник Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області ОСОБА_17 , про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, підтверджено матеріалами судової справи. Від них попередньо на адресу суду надійшли заяви (клопотання) про слухання справи без їх участі. В заяві від 22.06.2023 ОСОБА_9 клопотала про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до думки про можливість проведення судового засідання, в частині вирішення питання зміни запобіжного заходу обвинуваченому за клопотанням прокурора, за відсутності потерпілих.

В судовому засіданні 30.06.2023 прокурор ОСОБА_5 клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому підтримав в повному обсязі та вказав, що ризики, які існували на момент обрання та продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжують існувати, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні, покази яких безпосередньо судом на даний час не дослідженні. З обласної прокуратури надійшли заяви потерпілих, про те, що їм стало відомо, що обвинуваченому було змінено запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, просили вжити заходи щодо зміни запобіжного заходу, та заходів щодо їх безпеки, оскільки потерпілими і свідками в кримінальному провадженні являються сусіди обвинуваченого, а також фактично колишні його родичі. Вони знають ОСОБА_7 не перший день, його характер та агресивні настрої щодо них. В зв`язку з цим Чернігівською обласною прокуратурою було вжито заходів, до ЄРДР було внесено відомості за ч.1 ст.129 КК України і відносно осіб, які звернулися до обласної прокуратури, потерпіла ОСОБА_9 та неповнолітній син ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_14 були вжиті заходи безпеки. Фактично позиція потерпілих і свідків викладена в заявах, ризик впливу на їхнє життя та здоров`я. Просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 із домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є самим дієвим в даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив отримання копії клопотання про зміну запобіжного заходу, та вказав, що повного тексту ухвали апеляційного суду та інших матеріалів не має. Відкриття кримінального провадження та звинувачення за ч.1 ст.129 КК України неправомірне, про це чує в перше, працівники поліції Варвинського району не повідомляли. Вважає, що прокуратура порушує порядок подачі клопотання про зміну заполбіжного заходу на погіршення, коли є фактично домашній арешт на певний період доби, в разі порушень змінюється на більш серйозний захід це на цілодобовий домашній арешт, якщо не дотримується цілодобовий домашній арешт, тоді застосовується тримання під вартою. Клопотання, що подане прокурором аналогічне як і 4 роки тому, додано лише те що надійшли заяви. Якщо ознайомитись з текстом заяв, нічого про його дії в них не вказано, лише їхні побоювання, відповідно це не підтвержує дії. Потерпілі, які отримали різного ступеню тілесні ушкодження це ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 - від жодної особи нема клопотань про якісь побоювання. Наразі потерпіла ОСОБА_19 , сусідка, яка живе в другій частині будинку не надала заяви, а потерпілі які не отримали ніяких ушкоджень надали, які насправді і не є потерпілими. Незважаючи на те, що встановлено домашній арешт на певний час доби, фактично, за вказівкою прокуратури, йде постійне спостереження за ним. Працівники поліції стоять біля будинку і стежать за ним. Ухвали на це слідчого судді не було, тому вважає ці дії незаконними. Ці фактично незаконні дії дають змогу йому уберегти себе від спілкування з потерпілими, нікуди не ходить, розуміє все. Клопотання прокурора не обгрунтоване. Заперечує проти клопотання прокурора. Вказує, що постійно спілкується з слідчим ОСОБА_22 , постійно повідомляє про своє пересування та місцезнаходження, не дивлячись на те, що в нього нічний домашній арешт, про це є докази, телефоні розмови з працівником поліції. Він не може впливати на потерпілих та свідків, має спостереження цілодобове, тому це наклеп з боку прокуратури. Ризику перешкоджання також нема, навпаки йому перешкоджали явці до суду. Побоювання не може бути підставою для тримання під вартою. Він працевлаштувався, маючи сталі соціальні зв`язки, наказ № 01-260623 про призначення директора ОСОБА_7 на підставі рішення № 1-26 одноособового учасника ТОВ "ГРІНУС" від 26.06.2023 року. Вважає, що апеляційний суд дав оцінку його поведінки, ризикам, і він заслуговує на нічний домашній арешт. В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою просив відмовити.

Захисник (адвокат) ОСОБА_6 заперечив на клопотання про зміну запобіжного заходу, яке просив приєднати до матеріалів справи, та в якому вказав, що не зважаючи на спростування твердження прокурора Черкаським апеляційним судом, останній продовжує стверджувати, що раніше заявлені ризики під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_7 не зменшилися, а саме продовжують існувати реальні ризики передбачені ст. 177 КПК України. Переховуватись від суду, адже, за твердженням прокурора, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років або довічне позбавлення волі та, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання його винуватим у такому злочині, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вчинити інше кримінальне правопорушення, адже, за твердженням прокурора, оскільки ОСОБА_7 , хоча і є раніше не судимою особою, однак спосіб вчинення даних кримінальних правопорушень, а саме значна кількість ножових поранень, виявлених у потерпілих, характер нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, дають реальні підстави вважати про планування вказаного правопорушення обвинуваченим. Таким чином, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений буде вчиняти і інші кримінальні правопорушення, в тому числі проти життя та здоров`я особи. Незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адже, за твердженням прокурора, потерпілими у даному провадженні є сусіди та знайомі ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші, а тому обвинуваченому достовірно відомо про їхнє місце проживання, роботи, тощо. Таким чином, враховуючи характер та особливу жорстокість кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , останній, перебуваючи на волі, зможе незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Одночасно у клопотанні про зміну запобіжного заходу прокурором указані обставини не наведені, адже ризики, що описані в клопотанні вже були предметом розгляду судом апеляційної інстанції. Однак задля створення ілюзії існування ризиків впливу на свідків та потерпілого сторона обвинувачення відзначає про надходження до Чернігівської обласної прокуратури заяв потерпілого та свідків із повідомленням про побоювання за життя та здоров`я. До клопотання додані указані заяви. Однак їх вивченням не можливо перевірити осіб, які їх подали до суду. Крім того, у вказаних заявах відсутні дані про надходження їх до прокуратури, що указує на незаконний спосіб їх отримання. Так, заява ОСОБА_9 датована 22.06.2023. Відповідно до указаної заяви вже 22.06.2023 останній було відомо про факт звільнення ОСОБА_7 із під варти. Однак слід зауважити, що ОСОБА_7 до житла у вказаний день потрапив лиш в темну пору доби, і не спілкувався з жодним із мешканців населеного пункту. Отже зазначений факт може свідчити про зловживання процесуальними правами. До того ж в жодній із поданих заяв відсутні клопотання, адресовані до прокурора із клопотаннями про зміну запобіжного заходу. Таким чином, сторона обвинувачення в обхід канцелярії Чернігівської обласної прокуратури у невстановлений спосіб з використанням службових повноважень отримали заяви від невідомих осіб, які видає як заяви свідків та потерпілого, штучно створює ризики, які указує в клопотанні. При цьому ОСОБА_7 до судового засідання в Городищенському районному суді у період з 22.06.2023 по 28.06.2023 прибував, перебував поза межами установ несвободи досить тривалий термін, та не уникав від суду. Дотримувався усіх обмежень. Вжив заходів для прибуття до судового засідання. До того ж за практикою ВС використання практики ЄСПЛ не на користь засудженого, може становити ризики для справедливості кримінального провадження. Крім того у справі відмічається вибірковість застосування правових норм щодо ОСОБА_7 з боку обвинувачення. Так, неодноразово звертаючись до суду із клопотаннями про продовження дії запобіжного заходу прокурор жодного разу не додав до клопотання будь-які додатки. Одночасно до клопотання про зміну запобіжного заходу додав штучно створені докази існування ризиків, які перевірялися при прийнятті рішення Черкаським апеляційним судом.

Та, в судовому засіданні зазначив, що клопотання прокурора має аналогічний зміст з клопотаннями, які розглядалися 4 роки, лише додано що в Чернігівську обласну прокуратуру надійшли заяви від потерпілих. Даних про те, що вони подані особисто потерпілими нема, вважати їх як ризиками не бачить потреби. Від 22.06.2023 року є заява ОСОБА_23 про те що ОСОБА_24 на волі, хоча ніхто не знав про це крім прокурора, апеляційного суду. Тому спростовується існування ризиків щодо життя та здоров'я потерпілих. Бачить, що є маніпуляції та зловживання правами. Ризиків, які викладені в раніше поданих суду клопотаннях немає та докази не підтверджені. Звертає увагу, що за час під слідством заяв від потерпілих про вчинення дій не було. Заява потерпілої ОСОБА_23 є, але факт реєстрації заяви не є дією злочину, вважає що можливість переховуватись від суду обвинуваченим ОСОБА_7 не доведено і інші ризики також, переховуватися від суду, ризик впливу на свідків та потерпілих. На час перебування ОСОБА_7 за місцем проживання немає заяв про вчинення дій відносно потерпілих. Дії пов`язані з відібранням таких заяв потерпілими, про які прокуратура області навіть не знає, це є докази зловживання правами та службовим становищем. Вказує, що ОСОБА_24 не міг безперешкод доїхати в суд, однак не дивлячись на це, 28.06.2023 року та 30.06.2023 року прибув до суду у визначений час. В зв`язку з наведеним, просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 КПК України, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу. У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов'язково зазначаються обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу (частина 1 пункт 1 частини 2 статті 200 КПК України), які існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати (частина 1 пункт 2 частини 2 статті 200 КПК України). Та, зміна запобіжного заходу охоплюється терміном "застосування запобіжного заходу". Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18). У зв'язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог статті 200 КПК України.

Суд, під ча розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК України).

При цьому, на даному етапі провадження колегія суддів не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування "обґрунтована підозра").

В даному кримінальному провадженні йдеться про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, закінченого замаху на умисне вбивство двох осіб, а саме закінченому замаху на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_25 (ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК Україн), хуліганство, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (ч.1 ст.296 КК України), умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_26 , особою, яка раніше вчинила умисне вбивство (п.13 ч.2 ст.115 КК України), закінченого замаху на умисне вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , особою, яка раніше вчинила вбивство (ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України).

За обставин цієї справи, колегія суддів вважає, що наявних матеріалів достатньо для того, щоб при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обвинувачення ОСОБА_7 , яке відповідає стандарту доказування "обґрунтована підозра".

Із матеріалів провадження вбачається, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано, згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 року, запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, строком на два місяці, тобто до 22.08.2023 року включно, заборонивши йому залишати місце проживання: АДРЕСА_1 з 20:00 години до 07:00 наступної доби з покладенням обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України.

При цьому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , що продовжений судом першої інстанції, скасовано.

Під вартою обвинувачений ОСОБА_7 перебував з 04.09.2019 року.

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу заявлено 23.06.2023 року, тобто на наступний день після прийняття рішення судом апеляційної інстанції, та до виіршення надійшло в суд 26.06.2023 року.

При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, колегія суддів з врахуванням обставин цього провадження, виходить з такого: завдань кримінального провадження, мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжних заходів; фактичних обставин, що стали підставою для висновку про наявність ризику, що вплинуло на вибір конкретного виду запобіжного заходу та умов його застосування стосовно обвинуваченого; обставин порушення підозрюваним процесуального обов'язку, покладеного судом; презумпції поступового збільшення суворості запобіжного заходу стосовно підозрюваного (обвинуваченого) у разі порушенням ним умов раніше застосованого запобіжного заходу; ефективності застосування запобіжного заходу з врахуванням фактичних обставин; співвідношенні ефективності запобіжних заходів у вигляді застави та тримання під вартою в контексті обставин цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК України).

Такі ризики закон пов'язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

КПК України покладає на прокурора обов'язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризики переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на які посилається прокурор в клопотанні та доводить в суді, вже є оцінені судами раніше, в тому числі судом апеляційної інстанції, і з часу зміни запобіжного заходу - 23.06.2023 року, на домашній арешт, не змінилися.

Заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою прокурор зазначив обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, і які не розглядались судом, та на його думку є підставою для зміни запобіжного заходу, а саме ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, на підтвердження якого до суду надано копії заяв від ОСОБА_27 за 22.06.23 р. та 23.06.23 р., від свідка ОСОБА_28 за 23.06.23р., які вказують, що їм стало відомо про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, просять вжити заходів до зміни запобіжного заходу на тримання під вартою, побоються за своє життя та життя рідних, під час судових засідань обвинувачений неодноразово погрожував. Крім того, до суду після внесення клопотання про зміну запобіжного заходу, долучено витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000042 від 27.07.2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, за фактом надходження заяви потерпілої ОСОБА_27 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 висловлював погрози її життю після його звільнення з - під варти, та постанови прокурора в кримінальному провадженні від 27.06.2023 року про застосування заходів забезпечення безпеки до потерпілої ОСОБА_29 , потерпілої ОСОБА_14 , неповнолітнього свідка ОСОБА_30 .

Разом з тим, колегія суддів наразі позбавлена можливості надати об'єктивну оцінку посиланням прокурора в частині того, що обвинувачений незаконного впливає на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адже сам факт реєстрації кримінального правопорушення не доводить те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв такі дії, а фактів порушення покладеного обов'язку, відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 року, утримання від спілкування з потерпілими та свідками по справі, не зафіксовано та належними доказами не підтверджено.

Виходячи з системного аналізу норм, що містяться в статтях 178, 181, 183 КПК України, з урахуванням встановленої практики Європейського Суду з прав людини, про те, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 р. у справі "Нештак проти Словаччини" (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 14 жовтня 2010 р. у справі "Хайредінов проти України" (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 27-28 "Нечипорук і Йонкало проти України" (nechiporuk and yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, п. 196), поміщення під варту відповідно до статті 5 § 1 Конвенції повинно відповідати принципу пропорційності (див. справу "Ladent v. Poland", заява № 11036/03, п. 55, ЕСПЧ 2008 ... (витяги)), та відповідно до частини 1 статті 178 КПК України колегія суддів, враховує такі фактичні дані: факт порушення (не порушення) обвинуваченим раніше застосовного до нього запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту, та дійшла висновку, що заявлені прокурором ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є недоведений в суді.

Частиною 3 статті 176 КПК України встановлено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м'яким запобіжним заходом є особисте зобов'язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

На даний час щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні діє запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, строком на два місяці, до 22.08.2023 року включно, з 20:00 години до 07:00 наступної доби з покладенням обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п'ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи наявність, підтверджених судом ризиків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, його особу, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, обставин тривалого застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу, ухвали Черкаського апеляційного суду на пом'якшення міри запобіжного заходу, а також поведінку обвинуваченого під час розгляду справи в суді першої інстанції - з 23.06.2023 року, сумнівні доводи сторони обвинувачння щодо поданих заяв та зареєстрованого кримінального провадження за ч.1 ст.129 КК України, не доведеність прокурором того, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що є обраний на даний час, тому клопотання прокурора до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 200, 315, 369 - 372, 376, 392, 395 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000417 відомості 04 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.296, п.13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 30. 06.2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3