Провадження № 11-сс/4823/382/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000034 від 02.02.2023 року,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року накладено арешт, на майно, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки Redmi модель М190F7G ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: - НОМЕР_2 , з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , тримач від сім-карти НОМЕР_5 , аркуші паперу з рукописним текстом ОСОБА_7 у кількості 5 аркушів, грошові кошти у сумі 51300 грн. (купюри по 1000 грн. - 47 шт., купюри по 200 грн. - 9 шт., купюри по 500 грн. - 5 шт.), флеш карту USB disk Recover 8 gb, ноутбук марки Asus з зарядним пристроєм модель Atheros/A5B225, DBNOCX49587446G, із забороною користуватись, відчужувати та розпоряджатись вказаним майном.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя вказав, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу, встановленим ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна слідчим суддею розглянуто з порушенням строків, визначених ч. 6 ст. 173 КПК України, тому має бути повернуто власнику.

Зазначає, що прокурором у клопотанні не зазначено мету, з якою вилучалися зазначені в клопотанні речі, так як під час обшуку ОСОБА_7 надано вільний доступ до технічних засобів та повідомлено походження коштів.

Разом з тим, ОСОБА_7 володіє банківським рахунком, на якому з 2012 року наявні особисті грошові кошти, отримані внаслідок концертних виступів в Китаї, тому вилучені кошти є його особистими та ніякого відношення до кримінального провадження не мають.

Вилучений телефон є його особистим, а вказані номери є як особистими, так і робочими, оскільки по даному телефону ОСОБА_7 спілкується з пацієнтами.

Вилучений ноутбук також використовувався для робочих цілей, так як на ньому зберігається особистий кабінет та ключ для входу до нього, тобто, ОСОБА_7 повністю позбавлений можливості вести свою медичну практику як лікар.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення правопорушень, зазначених у клопотанні спростовується довідкою ТОВ «Сучасна психіатрія» від 25.07.2023 року про те, що він з 28.02.2022 року по 30.06.2023 року працював у вказаному медичному центрі на посаді лікарів психіатра та психотерапевта як за основним місцем роботи.

На даний час ОСОБА_7 має статус свідка у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчого, які просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000034 від 02.02.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 308 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.07.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири та прилеглих до неї підвальних приміщень, за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_10 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, відшукання мобільних терміналів з сім-картками операторів мобільного зв`язку з інформацією про механізм вчинення кримінального правопорушення, штампів (ТОВ «РЕДОМЕД», ТОВ «РЕОМЕД»), печаток (лікаря ОСОБА_11 ), чорнових записів зі зразками почерку, рецептурних бланків ф.3, медичної документації щодо отримання наркотичних засобів (медичні картки, листки призначення, картотека тощо), електронних носіїв інформації, документації щодо діяльності ТОВ «РЕОМЕД» та ТОВ «РЕДОМЕД», розпорядчої документації, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, сильнодіючих лікарських засобів, товарно-транспортних накладних, флеш-накопичувачів, комп`ютерної техніки, банківських карток, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом.

Згідно протоколу обшуку від 21.07.2023 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено, зокрема, зазначені в клопотанні речі та документи, які постановою слідчого від 22.07.2023 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесеного в межах вказаного кримінального провадження про накладення арешту на майно, вилученого в ході обшуку, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила і колегія суддів, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Доводи апелянта про безпідставне вилучення та накладення арешту на грошові кошти не заслуговують на увагу, так як вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 має статус свідка та не причетний до вказаних злочинів, тому на його майно незаконно накладено арешт, є необґрунтованими, так як відповідно до п.3 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3,4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу). Проте з матеріалів справи вбачається, що арешт було накладено з метою збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст. 170 КПК України), а тому в даному випадку наявність обґрунтованої підозри конкретній особі не враховується.

З приводу зазначених апелянтом порушень процесуальних строків, визначених ст. 173 КПК України щодо розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 25.07.2023 року до суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна та було призначено до розгляду на 28.07.2023 року, проте за клопотанням адвоката ОСОБА_6 було відкладено на іншу більш пізню дату, тому в даному випадку, колегія суддів вважає, що вирішення питання про арешт майна відбулося з дотриманням процесуального строку, зазначеного в ч.6 ст. 173 КПК України.

Клопотання слідчого та оскаржуване рішення про накладення арешту на майно відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, тому твердження апелянта про необґрунтованість клопотання слідчого та ухвали слідчого судді є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни або скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000034 від 02.02.2023 року, - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4