ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія ч.1 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003380, № 002345, № 0002200 за апеляційними скаргами прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за:

- ч. 1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання та остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 800 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 2850 гривень.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_11 - ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушення - залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

28.06.2020 приблизно о 17.50 годин, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи за раптово виниклим умислом, підійшов до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_11 , умисно забрав з кишені шортів ОСОБА_11 його мобільний телефон TM «Xiaomi Redmi 6А», вартістю 1500 гривень, з сім картами оператора мобільного зв`язку «Київстар» та «Водафон», що не представляють матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_11 . Після цього, місце вчинення злочину покинув разом із викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

29.06.2020 приблизно о 09.00 годин, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 103-Б, побачив раніше невідомого йому ОСОБА_13 , який напередодні словесно образив його знайому гр. ОСОБА_14 , на ґрунті останніх подій сформувалися неприязні відносини відносно ОСОБА_13 , у зв`язку з чим між ними виник словесний конфлікт, в ході якого між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 почалась штовханина, під час якої у ОСОБА_13 випав з кишені його мобільний телефон «Alcatel onetouch 4034 D» в корпусі чорного кольору, та в цей час, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито, проти волі ОСОБА_13 та в його присутності підняв з землі мобільний телефон «Alcatel onetouch 4034 D», після чого, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, утримуючи викрадений за вищевикладених обставин мобільний телефон при собі. В результаті протиправних дій потерпілому ОСОБА_13 було завдано матеріальну шкоду на суму 640 гривень.

19.09.2021 близько 01 годині 30 хвилин, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, поблизу будинку 68-Д по вул. Героїв Праці у м. Харкові, де вони побачили раніше незнайомих їм ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мали при собі мобільні телефони, діючи умисно та узгоджено за попередньою змовою з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи повторно, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна з метою спільного збагачення, підійшли до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та під надуманим приводом перевірки останніх щодо їх причетності до збуту наркотичних речовин, почали наполягати на передачі їх мобільних телефонів з метою перевірки месенджеру «Telegram». Надалі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи, що ОСОБА_8 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, не залишать своїх намірів та продовжать наполягати на передачі мобільних телефонів, під тиском їх передали, а саме: ОСОБА_9 спочатку передав іншій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, мобільний телефон ОСОБА_10 - «Хіаоші Redmi Note 8Т Starscape Blue 4Gb RAM 64 Gb ROM», вартістю 2850 грн., а після чого передав ОСОБА_8 свій мобільний телефон «Lenovo К10а40», вартістю 800 грн., в результаті чого ОСОБА_8 та невстановлена особа незаконно ними заволоділи. ОСОБА_8 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, розуміючи, що їх злочинні наміри на викрадення, належного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майна, стали очевидними для потерпілих, які прохали повернути телефони, почали їх відштовхувати та відходити від них, і в подальшому бігти в бік 140-А по пр. Тракторобудівників м. Харкові, в той час, коли ОСОБА_10 звернувся за допомогою до проїжджаючого на автомобілі водія. Таким чином, ОСОБА_8 разом із іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, обернувши його на свою користь і розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 800 грн. та потерпілому ОСОБА_10 - на суму 2850 грн.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України, та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за:

- ч.1 ст. 186 у виді 2 років позбавлення волі,

- ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_8 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд при призначенні покарання безпідставно застосував ст. 69 КК України, так як ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення грабежу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має стійких соціальних зв`язків.

Вважає, що суд зазначивши обставини, які пом`якшують покарання не вказав яким чином ці обставини істотно знижують тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, те, що ці злочини ОСОБА_8 вчинив під час розгляду щодо нього в судах інших обвинувальних актів, що свідчить про стійку злочинну та асоціальну поведінку, один із злочинів вчинив щодо неповнолітнього.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд недостатньо врахував визнання ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому, щире каяття, те, що він попросив вибачення у потерпілих, визнав цивільні позови потерпілих, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно частково відшкодував шкоду.

Вважає, що суд не надав належної оцінки особі обвинуваченого, його молодий вік, те, що він виріс у неповній сім`ї багатодітної родини, неофіційно до затримання працював, злочини вчинив через збіг тяжких життєвих обставин, а також те, що за час перебування в установі попереднього ув`язнення зробив належні висновки та жалкує про вчинене. Тому вважає, що ОСОБА_15 може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.186 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є не судимим, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілих, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, частково відшкодував завдані збитки, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебував, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Доводи захисника, що обвинувачений вчинив злочини через збіг тяжких життєвих обставин не доведені, а твердження про те, що карантинні обмеження є тими тяжкими життєвими обставинами, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме: 3 епізоди відкритого заволодіння чужим майном, є такими, що жодним чином не виправдовують дії обвинуваченого.

Отже, судом враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Крім цього, враховуючи вказані вище обставини, відсутні підстави і для призначення більш суворого покарання, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі.

З огляду на обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, часткове відшкодування шкоди потерпілим), та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці обставини, а також дані про особу ОСОБА_8 , встановлені судом, в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та свідчать, що призначене йому місцевим судом покарання за ч.2 ст. 186 КК України навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, в даному випадку є явно недоцільним і несправедливим.

Відтак рішення місцевого суду про застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_8 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, є обґрунтованим, ґрунтується на положеннях ст. 50 і ст. 65 КК та відповідає принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації покарання.

Слід зауважити, що доводи прокурора в принесеній апеляційній скарзі про те, що судом при призначенні покарання також не враховано, що злочини ОСОБА_8 вчинив під час розгляду щодо нього в судах інших обвинувальних актів, є безпідставними, оскільки інших обвинувальних актів щодо ОСОБА_8 на розгляді в суді не перебувало, та таке ствердження прокурора стосувалося епізодів в даному об`єднаному кримінальному провадженні.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання є безпідставними.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на кількість епізодів вчинених злочинів, періодичність їх скоєння, що вказує на те, що ОСОБА_8 схильний до вчинення кримінальних правопорушень, на суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, яка визначається не стільки розміром заподіяної матеріальної шкоди, скільки способом його вчинення та відповідним змістом суб`єктивної сторони. Тому відсутність тяжких наслідків не може свідчити про зниження ступеню суспільної небезпечності злочинів, вчинених обвинуваченим.

При цьому шкода, завдана кримінальним правопорушенням, була відшкодована не повністю.

У зв`язку з цим суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 має бути призначене покарання з реальним його відбуванням в умовах виправної установи.

Наявність у ОСОБА_8 щирого каяття з приводу вчиненого та активне сприяння розкриттю злочину, посткримінальна поведінка обвинуваченого, спрямована на залагодження своєї провини, за наведених обставин не свідчить про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням. Та більше того, вказані обставини були враховані судом при призначенні покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4