Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9448/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_10 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 16.09.2023 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 671000 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень з покладенням відповідних обов`язків,-

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вважає підозру, яка повідомлена ОСОБА_9 , необгрунтованою. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Зазначає, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів та при застосуванні запобіжного заходу не врахував належним чином дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірно завищеним для ОСОБА_9 ..

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні слідчих другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому перебувають матеріали кримінального провадження №0000487 від 25.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час дії мораторію на безоплатну приватизацію земельних ділянок, введеного на час воєнного стану в Україні, ОСОБА_12 , яка працює в TOB «Іващенко», за вказівкою директора TOB «Іващенко» ОСОБА_13 , звернулась до ОСОБА_14 з питанням вирішення проблеми приватизації земельних ділянок (невитребуваних паїв) на території Чуднівської міської територіальної громади Житомирської області в обхід мораторію та подальшого їх передання у власність або оренду TOB «Іващенко».

В свою чергу в ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник умисел на вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, які полягають у шахрайському заволодінні земельними ділянками.

При цьому, ОСОБА_9 , володіючи якостями лідера, добрими організаторськими здібностями, комунікабельністю, а також зв`язками у Чуднівському районному суді Житомирської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив утворити та очолити стійке об`єднання - організовану групу за участі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Злочинний умисел ОСОБА_14 полягав у заволодінні шляхом обману земельними ділянками за певною схемою, яка полягає у тому, що він, члени злочинної групи та особи, з числа їх знайомих та родичів, звертаються до суду з позовними заявами про визнання за ними права власності на невитребувані земельні ділянки, які перебувають у віданні територіальних громад Житомирської області, та за допомогою рішення Чуднівського районного суду Житомирської області, що подається до уповноважених органів, реєструється право власності на земельні ділянки на підконтрольних членам організованої групи осіб, таким чином здійснюється шахрайське заволодіння ними.

При цьому, за задумом ОСОБА_9 , основними етапами підготовки та реалізації злочинного умислу були: підшукування невитребуваних земельних ділянок на території Чуднівської міської територіальної громади Житомирської області; встановлення осіб, на яких видані сертифікати на вищевказані земельні ділянки; підшукання осіб, які погодяться виступити фіктивними позивачами для оформлення на них земельних ділянок; забезпечення винесення Чуднівським районним судом Житомирської області рішень про визнання права власності на земельні ділянки за вказаними підставними особами, яке породжує виникнення майнових прав, надає правові підстави видачі уповноваженими органами офіційних документів щодо прав власності на об`єкти нерухомого майна; забезпечення реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки за підставними співучасникам фіктивними власниками; забезпечення реєстрації у Державному реєстрі прав власності на земельні ділянки за підконтрольними співучасникам фіктивними власниками; фактичний продаж протиправно здобутих земельних ділянок, або передання в оренду TOB «Іващенко»; розподіл між співучасниками незаконного прибутку.

Кінцевим результатом вчинених злочинів, є незаконне отримання права власності на земельні ділянки, які у подальшому передавались за винагороду у власність ОСОБА_16 та його близьким родичам, або залишались у власності підставних осіб, які отримували прибуток за рахунок передачі земельних ділянок TOB «Іващенко» в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 в другій половині 2022 року, точну дату та час досудовим слідством не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, залучив до злочинної діяльності юриста TOB «Іващенко» ОСОБА_15 , директора TOB «Іващенко» ОСОБА_17 , яким запропонував створити внутрішньо стійке злочинне об`єднання для досягнення спільної злочинної мети - протиправного збагачення шляхом шахрайського заволодіння земельними ділянками.

В подальшому, ОСОБА_9 , як організатор і керівник злочинного угруповання, у достеменно невстановлений час та місці, протягом 2022 року, особисто довів до відома ОСОБА_17 та ОСОБА_15 попередньо розроблений план вчинення злочинів, який полягав у тому, що злочинне угруповання шляхом прийняття незаконних рішень судом мало зареєструвати право власності на земельні ділянки за підконтрольними їм підставними особами, та у подальшому за винагороду передати їх у власність ОСОБА_13 , його близьким родичам, або здати в оренду TOB «Іващенко».

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення, шляхом шахрайства з земельними ділянками, вказані особи добровільно погодились на участь у злочинній групі та вчинюваних нею злочинах.

Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 підібрали довірених осіб з числа своїх близьких родичів та знайомих, які погодились надати свої особисті дані та вчинити відповідні дії для подання позовної заяви, отримання рішення суду та подальшої реєстрації і продажу земельних ділянок.

В подальшому, в період з 2022 року по березень 2023 року злочинна група під керівництвом ОСОБА_9 за участі ОСОБА_15 та ОСОБА_13 шахрайським шляхом заволоділа 32 земельними ділянками площею 93,87 га, якими розпорядилась на власний розсуд, завдавши таким чином збитків на загальну суму близько 2,009 млн гривень що є особливо великим розміром.

13.07.2023 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, оскільки вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196,197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487 від 25.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

13.07.2023 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КПК України, підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах клопотання, зокрема: протоколами про результати НСРД (а.п.14-29); протоколами допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (а.п.45-56) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_9 , який раніше не судимий, є працівником правоохоронного органу, працює на посаді начальника групи по запобіганню і виявленню корупції НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.

Ризик знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час всі докази у даному кримінальному провадженні, в тому числі речові, ще не встановлені (відшукані) і відповідно недосліджені, а тому враховуючи, що ОСОБА_9 є працівником правоохоронного органу та обізнаний про обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, останній може вчиняти дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення доказів.

Можливість впливати на свідків обґрунтована тим, що не всі свідки встановлені та допитані. Крім того, частина свідків є колегами ОСОБА_9 .

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтований тим, що ОСОБА_9 , будучи працівником правоохоронних органів, обізнаний про методи проведення досудового розслідування, а тому може перешкоджати збирати докази у належній процесуальній формі, тим самим затягувати досудове розслідування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що при наявності обгрунтованої підозри та з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , даних про особу останнього, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому доводи захисника щодо необгрунтованості підозри та недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідно до ч.3 ст183 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_8 щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистої поруки, про яку просять апеляційний суд старші офіцери ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно протоколу від 07.08.2023 року, колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи вимоги ч.1 ст.180 КПК України та тяжкість кримінального правопорушення, в якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що до підозрюваного може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що слідчий суддя не врахував належним чином, що підозрюваний раніше не судимий, працює, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, а також одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані слідчим суддею під час постановлення ухвали та не свідчать про відсутність встановлених ризиків.

Твердження апелянта про те, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не достатній для запобігання встановленим ризикам.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_9 розмір застави, у межах, встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням майнового стану підозрюваного, а також того, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому доводи апелянта про непомірно завищений розмір застави є необгрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19 липня 2023 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.09.2023 року з одночасним визначенням застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 671000 (шістсот сімдесят одна тисяча) гривень з покладенням відповідних обов`язків без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :