Справа № 953/3006/23
№ провадження 1-кп/646/355/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002310 від 10.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

У підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002310 від 10.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України. В обґрунтування клопотання захисник обвинуваченого зазначив, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2022 року у задоволенні клопотання про арешт майна відмовлено. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2023 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 року скасовано, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, клопотання слідчого про арешт майна задоволено частково, накладено арешт на сільськогосподарську культуру пшеницю приблизною масою 1200 тон, яка була вилучена у ході проведення обшуку нежитлової будівлі (складу) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою за СТОВ «Мрія» (). Просить суд скасувати арешт майна, накладений відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 14.02.2023, шляхом скасування заборони відчуження, розпорядження та користування, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, стороною обвинувачення не надано доступу до сільськогосподарської продукції пшениці, яка є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а отже суд не має права допустити зазначений речовий доказ.

У судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 клопотання про скасування арешту майна підтримали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 .

Прокурори у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки воно необгрунтоване та безпідставне, наразі є передчасним, оскільки питання щодо недопустимості доказів вирішується судом на іншій стадії судового розгляду.

Заслухавши обвинуваченого та його захисників, які підтримали клопотання, та прокурорів, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання, суддя приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2022 року у задоволенні клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області у кримінальному провадженні №0002310 від 10.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України, відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2023 року скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.12.2022 року, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково. Постановлено нову ухвалу суду апеляційної інстанції. Клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0002310 від 10.07.2022 року задоволено частково. Накладено арешт у кримінальному провадженні № 0002310 від 10.07.2022 року на сільськогосподарську культуру пшеницю приблизно масою 1200 тон, шляхом встановлення заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. Передано вищевказане майно на відповідальне зберігання керівнику або уповноваженій особі СТОВ «Мрія» (), за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Кругляківка, вул. Миру, 77-Б.

Частина 1 ст.170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане майно, є речовим доказом в рамках вищезазначеного кримінального провадження, а тому в цілях його збереження, виключення можливості його зникнення, втрати чи пошкодження, забезпечення повноти, всебічності та неупередженості розслідування й застосовано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

У даному випадку стороною захисту не доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт був накладений необґрунтовано.

Так, кримінальним процесуальним законом не визначено конкретних обставин, які свідчать про припинення потреби у арешті майна.

Зі змісту ч.1 ст.174 КПК України вбачається, що це мають бути такі обставини, які свідчать про те, що підстави арешту майна перестали існувати.

Підставою накладення ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2023 року арешту на сільськогосподарську культуру пшеницю приблизною масою 1200 тон, яка була вилучена у ході проведення обшуку нежитлової будівлі (складу) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованою за СТОВ «Мрія» (), було забезпечення збереження речових доказів.

В той же час речові докази досліджуються судом на стадії судового розгляду, а до того часу має бути забезпечене їх збереження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на викладене, суд зауважує, що законом передбачено вирішення питання про скасування накладеного арешту майна як на стадії підготовчого провадження в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України, так і під час ухвалення вироку по справі у відповідності до вимог ч. 4 ст. 174, п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, на теперішній час не завершений, а саме провадження перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, суд приходить до переконання, що стороню захисту не було доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, оскільки арештоване майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а також речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170- 174, 369-372 КПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.02.2023, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002310 від 10.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1