Справа № 199/3606/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представників співвласників майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2023 року до суду надійшло клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 18.04.2023 до ВП № 1 ДРУП ГУНП звернувся гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який просить прийняти заходи до особи, яка вчинила щодо нього невиконання цивільно-правових зобов`язань. (ЖЄО № 7380 від 18.04.2023)

Далі, 21.04.2023 в період часу з 10:00 до 10:20 була допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є директором ТОВ «АТП «Спецавтотранс», та яка в подальшому пояснила, що на підставі права приватної власності їй належать транспортні засоби, а саме:

- спеціалізований вантажний сідловий тягач, марка та модель :DAF 95.480, державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 12580, номер шaci:VIN- НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

У подальшому встановлено, що особи, а саме: громадянин ОСОБА_7 , та громадянин ОСОБА_8 , в будь-який спосіб перешкоджають потерпілій ОСОБА_6 , користуватися та розпоряджатися вищезазначеним транспортним засобом.

20.04.2023 вищезазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

Далі, спеціалізований вантажний сідловий тягач, марка та модель: DAF 95.480, державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 12580, номер шасі:VIN- НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , оголошено в розшук та винесено постанову про оголошення в розшук.

22.07.2023 дізнавачем СД ВП №1 лейтенантом поліції ОСОБА_5 було проведено огляд місця події, в ході якого вилучено автомобіль: спеціалізований вантажний сідловий тягач, марка та-модель: DAF 95.480, державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , об`єм двигуна: 12580, номер шaci:VIN- НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який знаходиться у розшуку та на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з тим, що вищевказане рухоме майно є доказом кримінального правопорушення; з метою збереження речових доказів, так як існують ризики відчуження вищезазначених транспортного засобу третім особам дізнавач звернувся до суду з даним клопотанням про накладення на нього арешту.

У судове засідання дізнавач не з`явився.

Представник співвласника майна ОСОБА_6 ОСОБА_4 просив клопотання задовольнити, накласти арешт та передати на зберіганні вказане майно його довірителю, оскільки сакме вона є власником майна відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Представник співвласника майна ОСОБА_7 ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки між подружжям у судовому порядку вирішується спір про поділ майна подружжя, де предметом спору є зазначений транспортний засіб і ухвалою суду про призначення експертизи саме його довірителя зобов`язано надати вказаний транспортний засіб на дослідження . Відсутні підстави вважати, що скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 355 КК України, і іншою стороною спору створюються штучні перешкоди для поділу майна.

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши подане клопотання та додатки до нього, а також докази, надані учасниками судового процесу, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні поданого клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з ЄРДР, 18.04.2023 року до ВП № 1 ДРУП 1 звернувся гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який просить прийняти заходи до особи, яка вчинила щодо нього невиконання цивільно-правових зобов`язань. (ЖЄО № 7380 від 18.04.2023)

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Статтею 173 ч.1 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Дізнавач не довів суду, що транспортний засіб, на який просить накласти арешти має ознаки речового доказу, які встановлені ст. 98 КПК України, а саме що вказаний транспортний засіб був знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України. Мета арешту, передбачена ч. 2 п.4 ст. 170 КПК України, дізнавачем взагалі не обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 237 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000309, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.04.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1