Суддя ОСОБА_1
Справа № 204/3890/18
Провадження № 1-в/644/186/23
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2023 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання адміністрації Харківської виправної колонії про умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України.

Представник колонії та засуджений в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, вказував, що заохочення засудженого не є підставою для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, засуджений скоїв злочин, внаслідок якого загинула людина, не працює на оплачуваних роботах. Вказував, що за попереднім вироком до ОСОБА_4 застосовувалось умовно-дострокове звільнення, упевненості в тому, що він не вчинить новий злочин немає, засуджений не довів своє виправлення і подання є передчасним.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , зазначає про таке.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 07.11.2018 вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 286, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.05.2018.

З 03.05.2018 тримався в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 43)». За час тримання характеризується посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 21.01.2019 відбуває строк покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)». Під час тримання в установі характеризується позитивно, стягнень не мав. Адміністрацією установи п`ять разів заохочувався за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. На виробництві установи не працевлаштований, бере участь у роботі з благоустрою установи, до праці ставиться добре.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Намагається приділяти увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх за призначенням.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає особисту участь у організації виховних заходів, що проводяться в установі. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», відвідує планові заходи.

Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує родинні зв`язки з матір`ю, батьком, сестрою та знайомою шляхом телефонних розмов.

Засуджений ОСОБА_4 на профілактичному обліку не перебуває.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, зокрема має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.1,2ст.539КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання(подання)про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14частини першої статті 537цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року за №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має сама активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Дослідженням матеріалів справи та особової справи засудженого встановлено, що вони не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю та системою вчинків довів своє виправлення.

Надані суду матеріали не містять доказів на підтвердження сплати засудженим судових витрат. При цьому, навіть за наявності підтвердженої сплати таких витрат лише ця обставина, без доказів стабільної позитивної поведінки засудженого та добросовісного відношення до праці, також не свідчить про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Відбуття засудженим певної частини покарання та наявність заохочень не є безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На думку суду, процес виправлення та перевиховання засудженого протягом всього строку відбування покарання не є стабільним та послідовним, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять системного характеру протягом усього часу відбування покарання та не є такими, що можуть слугувати прикладом для інших засуджених.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення на цей час неможливе.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання адміністрації Харківської виправної колонії про умовно - дострокове звільнення від відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали, а засудженим - у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1