Справа № 541/1478/23
Провадження № 1-кс/541/448/2023
У Х В А Л А

іменем України

01 травня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суд Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0000499 від 29.04.2023, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Саврань Савранського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 10.09.2021 Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, 10.02.2023 звільненого умовно достроково згідно ухвали Вінницького районного суду від 02.02.2023 на строк 10 місяців 3 дні, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

01.05.2023 слідчий слідчого відділення Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України зазначивши ризики, передбачені п.1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2023 № 0000499 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В поданому клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за наступних обставин, 29 квітня 2023 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував поблизу ставка під назвою «Рівчаки» поблизу с. Матяшівка Миргородського району Полтавської області.

У цей час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла сварка, яка переросла у бійку. В ході бійки ОСОБА_7 керуючись умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме на вбивство ОСОБА_8 , діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс близько 10 ударів кулаком своєї правої руки в область голови, шиї та тулубу ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: крововилив біля очей, крововилив на лівій та правій щоці, крововилив на стінці носа, садно на грудній клітині з правої сторони в області другого ребра по середню ключову лінію, крововилив слизистої нижньої губи, з наявністю рани, крововилив в мозок, крововилив м`яких тканин голови, крововилив верхніх тканин ребер, крововилив м`яких тканин шиї, перелом дужки під`язикової кістки ліворуч та праворуч, перелом 4-го, 5-го та 6-го ребер праворуч, перелом 2-го та 7-го ребер ліворуч.

ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок вищезазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер на місці.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №92 від 29.04.2023 смерть ОСОБА_8 настала внаслідок асфіксії від здавлення органів шиї.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При розгляді клопотання прокурор просив задовольнити клопотання слідчого з підстав викладених у ньому. Наголошував, що існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства, за яке передбачене покарання позбавлення волі до 15 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки не має постійного місця проживання, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання наголошував, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, оскільки проживає із співмешканкою, з якою має намір укласти шлюб. Після скоєння кримінального правопорушення мав можливість переховуватися від органів досудового розслідування, однак не вчинив будь яких дій з цією метою. Прокурором не підтверджено будь якими доказами існування ризику впливу на свідків. Зважаючи на вказане просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

ПідозрюванийОСОБА_7 підтримав позицію захисника та просив застосувати запобіжний захід домашній арешт. Стверджував що наміру перешкоджати проведенню досудового розслідування немає.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи цього клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000499 від 29.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

29.04.2023 ОСОБА_7 о 12 год. 40 хв. затримано на підставі ст. 208 КПК України.

29.04.2023 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_7 вручене письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З матеріалів долучених до клопотання, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, вбачається, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: рапортом щодо реєстрації повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення від 29.04.2023; протоколом огляду місця події від 29.04.2023, протоколом огляду трупа від 29.04.2023, протоколом додаткового огляду трупа від 29.04.2023, протоколами допиту свідків; лікарським свідоцтвом про смерть № 92 від 29.04.2023; протоколом затримання особи ( ОСОБА_7 ), підозрюваної у вчиненні злочину від 29.04.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 29.04.2023; іншими доказами у своїй сукупності.

Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрюваного з злочином, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_7 підозра на даному етапі досудового слідства є обґрунтованою, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 р.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Чеботарь проти Молдови» (п.48). зазначив для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі ст.5 §1 (с), поліція не зобов`язана мати у своєму розпорядженні докази, достатніми для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були в кінцевому рахунку пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа предстала перед судом. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозри, які були підставою для затримання. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б впевнити об`єктивного спостерігача, що особа можливо, вчинила злочин.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, необхідно зазначити, що питання кваліфікації дій особи вирішується безпосередньо при розгляді матеріалів кримінального провадження по суті, тобто після спрямування обвинувального акту до суду, а не на стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя, не вдається до аналізу правової кваліфікації дій підозрюваного та до безпосереднього аналізу наданих слідчим доказів, оскільки вирішення питань вказаного роду не входить до переліку тих, що вирішуються на стадії досудового розслідування і є предметом дослідження при безпосередньому розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинили чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 передбачений ч. 1 ст. 115 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у випадку доведення його винуватості, дані про особу підозрюваного та його репутацію.

ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні умисного злочину про життя та здоров`я особи, може безперешкодно покинути територію м. Миргорода та Миргородського району, переїхавши на територію, що знаходиться поза юрисдикцією СВ Миргородського РВП, або в іншому напрямку, з метою переховування від органів досудового розслідування. Адже ніде не працює, підозрюється у скоєнні злочину в період відбуття покарання зва раніше скоєний злочин, оскільки 10.02.2023 звільнений умовно-достроково із місць позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, на території району проживає без реєстрації, отже відсутні міцні фактори, які могли б попередити спроби переховування підозрюваного, якому інкриміновано вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Таким чином, підозрюваний, знаходячись на волі, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, може ухилитися від слідства та суду, змінювати місця проживання, залишити територію області, не повідомивши про це слідчого, прокурора та/або суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, судового розгляду, притягнення до відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Знаходячись на волі, підозрюваний ОСОБА_7 матиме можливість шляхом умовлянь або погроз вплинути на показання свідків, достовірно знаючи, що їх свідчення можуть бути доказом його вина у вчинені інкримінованого правопорушення. Це призведе до подальшої зміни показань або відмови свідчити у кримінальному провадженні, що унеможливить безпосереднє та об`єктивне дослідження доказів та їх належну оцінку.

Отже, на даний час існують ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України: підозрюваний імовірно зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків. Тобто відповідають фактичним обставинам та узгоджуються з наявними у матеріалах кримінального провадження доказами і доводи прокурора про наявність заявлених слідчим ризиків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але на підставі сукупності досліджених обставин, доведених прокурором, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Згідно правової позиції ЄСПЛ, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування від органів досудового розслідування і суду, небезпека якого може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Твердження сторони захисту на думку слідчого судді, не нівелюють ризики встановлені під час розгляду клопотання.

Слідчий суддя також враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Вказані вище висновки ЄСПЛ з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження, на думку суду і свідчать про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме тримання під вартою.

Суд, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_7 враховує також і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище причин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, п. 3, ч. 1 ст.177 КПК України і запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку повинен обчислюватись з моменту його фактичного затримання.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 2553 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 1142, 258 - 2585, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629 - 631 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини .

Враховуючи зміст ч. 4 ст. 183 КПК України та беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства який спричинив загибель людини - суд вважає можливим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176178, 183, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Миргородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 від 01.05.2023 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Саврань Савранського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 10.09.2021 Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, 10.02.2023 звільненого умовно достроково згідно ухвали Вінницького районного суду від 02.02.2023 на строк 10 місяців 3 дні підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів з 12 години 40 хвилина 29 квітня 2023 року до 12 години 40 хвилин 27 червня 2023 року.

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному та слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1