Справа №522/4550/23
Провадження №1-кп/522/1600/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарівя судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі об`єднані обвинувальні акти №0000065 від 29.01.2023 та № 0000071 від 05.02.2023 рокувідносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.11.2004 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнений від покарання у зв`язку із призначенням іспитового строку на 2 роки;

- 02.06.2005 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком від 03.11.2004 року Київського районного суду м.Одеси, до відбуття 4 роки 7 місяців позбавлення волі;

- 19.11.2008 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна, на підставі ст.71 КК України, приєднаний строк по вироку Київського районного суду м. Одеси від 02.06.2005 року та остаточно призначено 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 05.12.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 15.01.2019 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, відповідно до ч.4 ст.70 КК України по сукупності злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року остаточно призначено до відбуття 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання 18.02.2022;

-10.04.2020 Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 377 КК України до 4 місяців арешту, звільнений у зв`язку із відбуттям строку 18.02.2022 року;

-24.02.2023 Київським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту строком 4 місяці;

- 17.03.2023 Київським районним судом м. Одеси за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі;

-09.05.2023 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2023 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- 21.06.2023 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 09.05.2023 року, остаточно визначено покарання 5 років та 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знав, що на території України впроваджено з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який в подальшому продовжувався згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом Президента від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та діє станом на теперішній час, а також, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, посилено кримінальну відповідальність, зокрема за скоєння крадіжки, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 28.01.2023 ОСОБА_3 у невстановлений час перебував за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 100/3, де підшукував чуже майно, яким можливо таємно заволодіти, та помітив припаркований автомобіль марки «Audi e-tron» в кузові сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 визначив предметом свого злочинного посягання два бокові дзеркала заднього огляду вказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшов до автомобілю марки «Audi e-tron» в кузові сріблястого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та зняв два бокові дзеркала заднього огляду, загальною вартістю 20000 гривень (вартість одного складає 10000 гривень) та залишив частину аркушу паперу із власноручно написаним номером мобільного телефону для подальшого викупу потерпілим свого майна.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення разом із викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 20000,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

04.02.2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи у вечірній час біля будинку № 7-А по вулиці Софіївській в місті Одеса, побачив припаркований автомобіль марки «Mercedes Benz».

В цей час у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме дзеркальних стекол з бокових дзеркал вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 04.02.2023 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_3 підійшов до припаркованого біля будинку № 7-А по вулиці Софіївська в місті Одеса автомобіля марки «Mercedes Benz», моделі «GLE350», державний номер: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно, шляхом демонтажу, викрав два дзеркальних скла з бокових дзеркал автомобіля, загальною вартістю 37 тисяч 642 гривні.

Таємно викравши в умовах воєнного стану, майно ОСОБА_7 у розмірі 37 тисяч 642 гривні, ОСОБА_3 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальний збиток у вказаному розмірі, який було відшкодовано на стадії досудового слідства шляхом повернення викраденого майна власнику.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

Крім того, 04.02.2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи у вечірній час біля будинку № 2 по вулиці Торгова в місті Одесі, побачив припаркований автомобіль марки «BMW».

В цей час, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме -дзеркальних стекол з бокових дзеркал вказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 04.02.2023 року приблизно о 21 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 підійшов до припаркованого біля будинку № 2 по вулиці Торгова в місті Одеса автомобілю марки «BMW», моделі «X6», державний номер: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно, шляхом демонтажу, викрав два дзеркальних скла з бокових дзеркал автомобіля, загальною вартістю 32 тисячі 580 гривень.

Таємно викравши в умовах воєнного стану майно ОСОБА_8 у розмірі 32 тисячі 580 гривень ОСОБА_3 покинув місце скоєння ним кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток у вказаному розмірі, який було відшкодовано на стадії досудового слідства шляхом повернення викраденого майна власнику.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

За сукупністю скоєного дії, у яких обвинувачується ОСОБА_3 , кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним злочену, зокрема, що він 28.01.2023 перебував за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 100/3, помітив припаркований автомобіль марки «Audi e-tron» в кузові сріблястого кольору та зняв з нього два бокові дзеркала заднього огляду, потім залишив частину аркушу паперу із власноручно написаним номером мобільного телефону для подальшого викупу потерпілим свого майна. Крім того, 04.02.2023 року він, перебуваючи у вечірній час біля будинку № 7-А по вулиці Софіївській в місті Одеса, побачив припаркований автомобіль марки «Mercedes Benz», та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно, шляхом демонтажу, викрав два дзеркальних скла з бокових дзеркал вказаного автомобіля. Також 04.02.2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи у вечірній час біля будинку № 2 по вулиці Торгова в місті Одесі, побачив припаркований автомобіль марки «BMW», та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, повторно та з корисливих мотивів, таємно, шляхом демонтажу, викрав два дзеркальних скла з бокових дзеркал вказаного автомобіля. Обвинувачений просив суд, враховуючи пом`якшуючи обставини, суворо його не карати.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник ОСОБА_5 просив суворо не карати обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутністю.

Під час судового засідання встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду.

З урахуванням заяв потерпілих про розгляд провадження за їх відсутності, думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються .

Беручи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані стороною обвинувачення, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів, оскільки 10.04.2020 ОСОБА_3 був судимий Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 377 КК України і зазначена судимість не погашена та не знята, 24.02.2023, ОСОБА_3 був судимий Київським районним судом м. Одеси за ст. 395 КК України і зазначена судимість не погашена та не знята.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд, при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Суд бере до уваги визнання ОСОБА_3 провини, що виразилося у щирому осуді своєї поведінки, добровільних показах щодо вчиненого злочину, що пом`якшує міру покарання. На наркологічному чи психіатричному обліку обвинувачений не перебуває.

В свою чергу, суд враховує кількість епізодів скоєного злочину, те, що матеріальна шкода не була відшкодована добровільно обвинуваченим, наявність обтяжуючої обставини та те, що ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став та продовжує скоювати кримінальні правопорушення.

Вказані факти суд бере до уваги при обранні міри покарання.

Крім того, суд при призначенні покарання, крім іншого, бере ступінь суспільної небезпечності вчиненого.

Таким чином, необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання останнього буде призначення виключно найсуворішого покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, тобто позбавлення волі строком 5 років 8 місяців.

При цьому, суд враховує, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного поглинення більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, менш суворого покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.05.2023 року, остаточно визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців.

Також судом встановлено, що вироком від 24.02.2023, ухваленим Київським районним судом м. Одеси, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на 4 місяці. Зазначене покарання не враховано у вироку Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2023 року та у вироках Малиновського районного суду м. Одеси від 09.05.2023 року та 21.06.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися часом постановлення попереднього вироку:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Згідно з ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищенаведене, у даному кримінальному провадженні обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 185 КК України, до ухвалення 24.02.2023 року вироку Київським районним судом м. Одеси та до ухвалення 21.06.20223 року вироку Малиновським районним судом м. Одеси, а отже й остаточне покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 року, та за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 року, суд призначає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) 8 (вісім) місяців.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.

Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту набрання вироком законної сили, оскільки у кримінальних провадженнях №0000065 від 29.01.2023 та № 0000071 від 05.02.2023 року запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеним за вироком Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 року, та за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 року на куртку темно-синього кольору фірми «Columbia», скасувати.

Речові докази: копії матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000092 (копію протоколу затримання особи, копію повідомлення про підозру, копію паспорту ОСОБА_3 , копію протоколу додаткового огляду вилучених предметів під час особистого обшуку ОСОБА_3 при затриманні), 2 аркуші паперу А4 з текстовим написом чорного кольору , один клаптик паперу з написом , 2 компакт-диски DVD-R білого кольору - зберігати в матеріалах кримінального провадження; дзеркала бокового виду від автомобілю «Mercedes Benz», моделі «GLE350», дзеркала бокового виду автомобілю марки «BMW», моделі «X6» - вважати такими, що повернуто власнику майна, верхній одяг (куртка темно-синього кольору фірми «Columbia») - повернути власнику майна.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1