ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Темніська виправна колонія №100» кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002387, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року змінено та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Звільнений 03 березня 2018 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання строком на 1 рік 3 місяці і 4 дні;

- 09 серпня 2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного місяця арешту,

визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, приєднано частину невідбутого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2021 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів.

Початок строку відбування покарання встановлено рахувати з 21.11.2022.

Зараховано в строк відбування покарання з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення з 05.10.2021 по 21.11.2022.

До набрання вироком законної сили, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Скасовано накладений арешт на майно та вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 05 жовтня 2021 року, приблизно о 17 год 40 хв, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Харкові по проспекту Тракторобудівників, 87-В, неподалік Харківської загальноосвітньої школи № 25, діючи умисно, повторно, шляхом ривка з руки малолітної ОСОБА_9 , відкрито викрав мобільний телефон «Huawei P smart +» Ram 4 GB ROM 64 GB Model: INE-LX1 фіолетового кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 3233 грн, з карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з номером НОМЕР_3 , у захисному чохлі, під яким знаходились грошові кошти в сумі 30 грн, спричинивши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3263 грн.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене покарання.

При цьому просить врахувати, що він визнав свою вину, щиросердно розкаявся у вчиненому, потерпіла сторона не має претензій до нього та не наполягала на позбавленні його волі. Крім того вказує, що двічі писав заяву про зарахування його до лав ЗСУ, оскільки він військовозобов`язаний.

Також, просить врахувати, що його родина потребує допомоги, оскільки його молодша сестра має діагноз ДЦП, мати не працює, а батько самостійно не може забезпечити родину.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно - є правильним та у апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду країни від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який засуджувався за вчинення умисних злочинів, судимість за які не погашена у встановленому законом порядку, має невідбуте покарання за попереднім вироком, вину визнав та розкаявся, на обліках у лікаря нарколога не перебуває; також врахував обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та рецидив злочинів та обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни судового рішення з тим, щоб призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання.

Так, обвинувачений раніше неодноразово судимий у тому числі і до покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства.

Після звільнення з місць позбавлення волі у жовтні 2018 року умовно-достроково, маючи незняту та непогашену судимість, продовжив вчиняти умисні кримінальні правопорушення та був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2021 до покарання у виді арешту. Не відбувши покарання, повторно вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення. Наведене свідчить про стійку антисоціальну спрямованість обвинуваченого, вперте небажання стати на шлях виправлення. Слід зазначити, що призначене судом покарання є мінімальним, а підстав для застосування положень ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає зважаючи на наявність двох обтяжуючих покарання обставин та особу обвинуваченого. Таким чином, покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 , відповідає особі та тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого та призначенні йому покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4