У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 000 007 91 від 13 червня 2016 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 28.09.2021 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвалено строк покарання відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 982.600 (дев`ятсот вісімдесят дві тисячі шістсот) гривень.

У провадженні вирішена доля речового доказу.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 12.06.2016, приблизно о 10 год.15 хв., керуючи технічно не справним автомобілем "Dаеwoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у другій смузі, з наявних трьох смуг його напрямку руху по проїзній частині вул. О.Теліги в м. Києві, зі сторони вул. Дорогожицької в напрямку вул. Мельникова.

У цей час, попереду зазначеного автомобіля на тротуарі, біля зупинки громадського транспорту "Бабин Яр", стояла пішохід - потерпіла ОСОБА_11 .

Під час руху обвинувачений ОСОБА_5 допустив порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 п.п. а), б), д), п. 12.1 та п. 31.1 Правил дорожнього руху України.

А саме:

- п. 1.5, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

- п.п. а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

- п.п. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріпленням вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.п. д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 31.1, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств - виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виявились в тому, що він, перед початком та під час експлуатації автомобіля "Dаеwoo Lanos" д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності підшипників матриці заднього правого колеса, не перевірив та не забезпечив технічно справний стан зазначеного транспортного засобу, рухаючись по вищевказаній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, з урахуванням характерного не експлуатаційного шуму у задній правій частині кузова, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля, з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух, не зупинив керований ним автомобіль "Dаеwoo Lanos", д.н.з. НОМЕР_1 , для усунення несправностей чи евакуації на станцію технічного обслуговування, а продовжив рух далі, внаслідок чого сталася повна руйнація зовнішнього підшипника матиці заднього правого колеса та руйнація опорної шайби кріплення барабану до матиці, що призвело до сходження даного колеса з матиці і наступного його неконтрольованого руху по проїзній частині вул. О. Теліги та травмування потерпілої ОСОБА_11 , яка стояла на тротуарі біля зупинки громадського транспорту "Бабин Яр", де колесо від автомобіля, яким керував обвинувачений ОСОБА_5 , вдарило потерпілу ОСОБА_11 у верхню третину передньої поверхні тіла.

В результаті даної дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_11 отримала ряд тілесних ушкоджень: садно на передній поверхні тулуба з розповсюдженням на передню поверхню шиї, з поєднанням з крововиливом в м`які тканини в даних ділянках тіла; садна та синець, крововилив в м`які тканини - в ділянці голови, субдуральна гематома над правою півкулею мозку, об`ємом 20 куб. см., субарахноїдальний крововилив, який покриває півкулі мозку та мозочку, вогнища забою тканини мозку в лобних ділянках та в ділянці стовбура мозку, садна та синці в ділянці лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, закриту черепно-мозкову травму, яка має ознаками тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В наслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми потерпіла ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порушення вимог п. 1.5, п. 2.3 п.п. а), б), д), п. 12.1 та п. 31.1 Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28.09.2021 щодо нього та ухвалити виправдувальний вирок на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що місцевий суд ухвалив незаконний вирок за відсутністю належних і допустимих доказів поза всяким розумним сумнівом для визнання ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, зокрема, поклав в основу вироку висновок експерта, який був складений неповноважним експертом, бо, як убачається з інформації, розміщеної на офіційному веб-сайту Міністерства юстиції України, через який подається доступ до відомостей Реєстру, відомості щодо головного судового експерта відділу автотехнічних видів досліджень лабораторних автотехнічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень ОСОБА_12 , що має перший клас судового експерта за спеціальностями 10.2 "Дослідження технічного стану транспортних засобів", 10.3 "Дослідження деталей транспортних засобів", 10.1 "Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди" та 10.4 "Транспортно-трасологічні дослідження" (свідоцтво № 110-11, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 29.05.2018) - відсутні, а тому складений висновок експерта № 9912/16-52 за результатами проведеної автотехнічної експертизи, що складений ОСОБА_12 , відомості щодо атестації якого не внесені до Реєстру - не може бути допустимим доказом та не може бути покладений в основу обвинувального вироку.

Також обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що у вступній частині висновку експерта № 9912/16-52 за результатами проведеної автотехнічної експертизи, що складений ОСОБА_12 зазначено, що експертиза проведена на підставі постанови від 14.04.2016, проте такої постанови в межах даного кримінального провадження - не виносилось, оскільки подія кримінального правопорушення відбулась 12.06.2016, відомості щодо якої внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань - з червня 2016 року та пряму заборону кримінального процесуального закону щодо здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому постанова від 14.04.2016 слідчим прийматись не могла.

На переконання обвинуваченого, суд першої інстанції грубо порушив загальні засади кримінального провадження щодо змагальності сторін та доведеності перед судом переконливості доказів, оскільки 10.01.2020 до суду надійшло клопотання сторони захисту (а.п. 57 т. 2) щодо виклику до суду для допиту свідків та експерта Київського НДІСЕ МЮ України ОСОБА_12 для роз`яснення висновку № 9912/16-52 за результатами проведеної автотехнічної експертизи, однак в судовому засіданні, що відбулось 13.01.2020 головуюча суддя відмовила в задоволенні клопотання сторони захисту щодо допиту цього експерта без належних та достатніх мотивів та підстав такої відмови та ще і всупереч вимогам ч.ч. 2, 6 ст. 369 КПК України без постановлення відповідної ухвали.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_5 звертає увагу, що експерт, зазначаючи про пошкодження, що відбувались поступово і потребували певного часу, не взяв до уваги та не врахував час, протягом якого обвинувачений перебував за кермом автомобіля, загальний час експлуатації транспортного засобу як від дати виробництва, так і від дати останнього технічного огляду ходової частини, інші обставини, що мають значення для надання конкретного висновку з зазначенням конкретного проміжку часу на кожну дію.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що медичний показник його - обвинуваченого здоров?я, який обумовлений зниженням слуху, є обставиною, що існувала на час дорожньо-транспортної пригоди та під час досудового розслідування кримінального правопорушення, проте вона встановлена не була, що суперечить загальним вимогами ст. 91 КПК України.

Зауважує обвинувачений ОСОБА_5 і про те, що він не мав технічної можливості завчасно обрати швидкість руху керованого ним автомобіля "Dаеwoo Lanos" та обрати відповідні прийоми керування ним, щоб мати можливість безпечно проїхати ділянку, де сталася ДТП, - оскільки не передбачав та не міг передбачити, що на даній ділянці дороги відбудеться від`єднання колеса від автомобіля.

Стверджує обвинувачений і про те, що його показання щодо обставин ДТП підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , однак суд критично віднісся до них, незважаючи на те, що вони повністю узгоджуються і з показання свідка сторони обвинувачення - ОСОБА_15 в частині наявності "шуму" до від`єднання колеса від автомобіля під час руху.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 просить розглянути його клопотання про дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, прослуховування технічного запису судового засідання від 20.11.2018, виклику для допиту експерта та додаткового допиту свідка сторони обвинувачення.

Також не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28.09.2021 стосовно ОСОБА_5 та визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що місцевим судом не надано належну оцінку всім доказам, в основу судового рішення взято докази, що носять обвинувальний характер, та які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, захисник ОСОБА_6 зауважує, що ОСОБА_5 повністю виконав вимоги Правил дорожнього руху України, оскільки він проходив періодичний технічний огляд на СТО "AG Service" (м. Київ, вул. Волинська, б. 57) та жодного зауваження на технічний стан автомобіля не було, а у чинних Правилах дорожнього руху України чи інших нормативно-правових актах не вказано, яким саме чином водій має забезпечувати технічний стан автомобіля перед виїздом та під час руху за тим, що жодних зауважень до технічного стану автомобіля - не було.

Захисник ОСОБА_6 звертає увагу на той факт, що у висновку експерта не зазначено, які саме Правила дорожнього руху України порушив ОСОБА_5 та чи перебувають вказані порушення у причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП.

Крім того, стороною захисту не визнається в повному обсязі цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за позицією обвинуваченого, який не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28.09.2021 стосовно ОСОБА_5 скасувати в частині призначеного йому покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В обґрунтування таких апеляційних вимог представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду першої інстанції є занадто м`яким, бо призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром - явно несправедливе та недостатнє для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

А саме, як указує представник потерпілої, з 12.06.2016 до теперішнього часу обвинувачений ОСОБА_5 не визнає своєї вини у скоєнні тяжкого злочину, наслідком якого є загибель людини, не розкаявся, заперечує встановлені судом обставини ДТП, всілякими засобами намагається перекласти відповідальність на інших осіб, навіть не вибачився перед потерпілою, жодних заходів за для відшкодування завданої шкоди не прийняв, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 - судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 про дату, час та місце призначеного судового засідання в умовах воєнного стану повідомлявся у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

До суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_10 подав клопотання про зупинення апеляційного провадження в порядку ст. 335 КПК України до звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з військової служби.

Вислухавши думку сторін у провадженні щодо можливості/неможливості розпочати апеляційний розгляд провадження у відсутність обвинуваченого, колегія суддів приймає рішення про початок апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_5 , який з вироком суду першої інстанції ознайомлений, брав участь у розгляді провадження судом касаційної інстанції, який скасував попередню ухвалу суду апеляційної інстанції з призначенням нового апеляційного розгляду для дослідження, у тому числі, обставин, що можуть свідчити про порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, та на дотримання вимог ст. 318 КПК України щодо проведення та завершення судового розгляду протягом розумного строку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши копію запису судового засідання в суді першої інстанції від 20.11.2018 та архівну копію цього запису, що була витребувана у порядку підготовки до апеляційного провадження на виконання рішення суду вищої інстанції, в порівнянні з даними журналу судового засідання за цей день, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_10 , який вважав, що вирок суду підлягає скасуванню через порушення вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, пояснення представника потерпілої, який вважав, що вину ОСОБА_5 у чиненні кримінального правопорушення доведено, проте за відсутності звукозапису судового засідання від 20.11.2018 необхідно призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в ході якого дослідити і доводи потерпілої сторони щодо м?якості призначеного обвинуваченому покарання, пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка погодилася з думкою свого представника, пояснення прокурора, який вважав, що, в даному конкретному випадку, відсутність звукозапису судового засідання не є безумовною підставою для скасування вироку суду, оскільки вина ОСОБА_5 підтверджується іншими доказами у провадженні, ніж показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка не була очевидцем події, та свідка, що допитаний судом 20.11.2018, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційних скарг в обсязі, підтриманому апелянтами в суді апеляційної інстанції з врахуванням позиції сторін у провадженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно норми ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як прямо передбачено ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов?язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними за визначенням ч. 6 вказаного процесуального закону.

З матеріалів досліджуваного кримінального провадження № 120 161 000 000 007 91 від 13.06.2016 випливає, що вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 28.09.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.п. 148-155 т. 2).

Мотивуючи ухвалення обвинувального вироку, суд першої інстанції послався крім показань потерпілої ОСОБА_9 , яка дійсно очевидцем досліджуваних подій не була, на показання свідка ОСОБА_15 , які були допитані у суді першої інстанції - 20.11.2018 (а.п. 236-240 т. 1).

Між тим, показання свідка ОСОБА_15 , що викладені у вироку суду щодо того, що він бачив як від автомобіля відірвалося колесо, яким вдарило потерпілу, від чого остання впала на землю (а.п. 151 т. 2), оспорені обвинуваченим в апеляційній скарзі, де він вказав, що даний свідок надав суду першої інстанції показання про те, що звідки відірвалося колесо - він не бачив; проїзну частину не бачив, автобус, який під?їжджав, закрив йому оглядовість; автомобіль описати не зміг, бачив лише наслідки (а.п. 172 т. 2), що частково відповідає змісту журналу судового засідання від 20.11.2018 (а.п. 238-240 т. 1).

Проте, звукозапис даного судового засідання, що можна відтворити, в матеріалах провадження фактично відсутній, що випливає з наданої судом захиснику ОСОБА_10 відповіді від 18.01.2022 (а.п. 2 т. 3), що відповідає і результату прослуховування в суді апеляційної інстанції СD-диску, приєднаному до матеріалів цього кримінального провадження з записом вказаного судового засідання (робоча копія) та його архівної копії, що надана на запит суду апеляційної інстанції.

Таким чином, незважаючи на наявність у матеріалах кримінального провадження самого технічного носія інформації, на якому повинно бути зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції 20.11.2018, цей носій не містить у собі інформації, а саме належної якості звукозапису, який би дозволив перевірити дотримання судом першої інстанції всієї процедури судового розгляду в означений день взагалі та доводи обвинуваченого, що показання свідка ОСОБА_15 , які відображені в обвинувальному вироку та покладені в його основу, відрізняються від тих, які зазначені в журналі судового засідання від 20.11.2018.

За таких обставин, встановивши порушення судом першої інстанції вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, що регламентують скасування судового рішення у випадку відсутності у матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28.09.2021 у кримінальному провадженні № 120 161 000 000 007 91 від 13.06.2016 стосовно ОСОБА_5 підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.

Доводи прокурора в суді апеляційної інстанції про те, що винуватість ОСОБА_5 підтверджується іншими доказами у провадженні, що викладені у вироку, а тому посилання на показання свідка ОСОБА_15 можна виключити з вироку суду, що об?єктивно не вплине на повноту досліджених доказів у провадженні, а потерпілу ОСОБА_9 , яка присутня в суді апеляційної інстанції, можна допитати - не є беззаперечними, оскільки, відповідно до журналу судового засідання від 20.11.2018, у цьому судовому засіданні, крім іншого, досліджувалися як позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 та проводився допит свідка ОСОБА_15 , так і з 12:54:17 досліджувалися докази у провадженні, після чого о 13:08:43 суд ухвалив рішення про відкладення судового засідання (а.п. 240 т. 1).

Проте, які саме докази у провадженні були досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні 20.11.2018 протягом вказаного часу, які зауваження чи пояснення давали сторони у кримінальному провадженні стосовно цих доказів - з журналу судового засідання не випливає.

А тому, суд апеляційної інстанції, в силу наданих йому повноважень за приписами ч. 3 ст. 26 КПК України, за фактичної відсутності звукозапису судового засідання від 20.11.2018, позбавлений можливості виказати своє бачення чи покладені досліджені судом в цей день докази в обґрунтування обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 чи ні, як і вирішити клопотання обвинуваченого від 13.01.2022 про дослідження в суді апеляційної інстанції, начебто досліджених в суді першої інстанції 20.11.2018, наступних доказів:

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 12.06.2016 (а.п. 118 т. 1);

- протокол огляду транспортного засобу від 05.07.2016 з фото-таблицями до нього (а.п. 130-137 т. 1);

- додаток до протоколу огляду місця ДТП від 12.06.2021, схему ДТП (а.п. 111 т. 1);

- постанову слідчого про призначення автотехнічної експертизи (а.п. 142-143 т. 1);

- акт № 9912/166-52 приймання-передачі експертизи (а.п. 143 т. 1);

- висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи (а.п. 144-150 т. 1),

(а.п. 226-227 т. 2), вирішення якого здійснюється апеляційним судом виключно у порядку та за умов. визначених ч. 3 ст. 404 КПК України.

Отже, підсумовуючи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, зокрема, перешкоджають і суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції колегія суддів не приймає рішення за клопотанням захисника ОСОБА_10 щодо зупинення апеляційного провадження на підставі ст. 335 КПК України.

Водночас, колегія суддів вважає за потрібне вказати, що під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, реалізації прав сторін кримінального провадження щодо з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, дослідити доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а у разі визнання його винуватим - і доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо м?якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.

За викладеним, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 000 007 91 від 13 червня 2016 року стосовно ОСОБА_5 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3