ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/1384/22 Номер провадження 11-кп/814/1651/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтави кримінальне провадження, № 0003398, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 січня 2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, уродженки, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, освіта середня, не заміжньої, не судимої,-

визнана винною у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено їй основне покарання у виді семи років і шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 16 січня 2023 року.

Арешт, накладений відповідно до ухвал Московського районного суду м. Харкова від 16, 17 та 21 грудня 2021 року, - скасовано.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави 2917,54 грн процесуальних витрат.

До набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Зараховано в строк відбування покарання з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час її тримання під вартою в зв`язку з обранням щодо неї цього запобіжного заходу, з 10 грудня 2021 року по 16 січня 2023 року.

Вирішено долю речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_9 скоїла кримінальне правопорушення за наступних обставин:

10 грудня 2021 року, близько 20 години, обвинувачена ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем мешкання в АДРЕСА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та батьком ОСОБА_11 , де вживала спиртні напої, діючи умисно, на ґрунті стійких неприязних відносин, які склалися з її батьком ОСОБА_11 через побутові та особисті проблеми, в ході словесного конфлікту, який виник у зв`язку з відмовою пригостити останнього спиртним напоєм, нанесла останньому по черзі п`ять прицільних ударів клинком кухонного ножа, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: три рани у середній частині стегна, глибиною 1, 0,7 і 0,5 см кожна та одну рану у верхній третині гомілки, глибиною 0,1-0,3 см, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя, а також одну рану у середній третині стегна, глибиною 1,7 см, яка по ходу раньового каналу повністю перетинає стегнову вену, яка кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Цього ж дня, в період часу з 20 год до 20 год 28 хв, ОСОБА_11 помер на місці вчинення злочину.

Причиною смерті потерпілого ОСОБА_11 стала масивна крововтрата у зв`язку із пошкодженням стегнової вени.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду захисником подана апеляційна скарги в якій ставиться питання про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку яким виправдати ОСОБА_9 за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок незаконний та таким, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме, що висновок суду не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги вважаючи вирок суду законним та обгрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, вислухавши обвинувачену та її захисника, які апеляційну скаргу підтримали, промову прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечила, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів доходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , а також даними, що містяться у письмових та речових доказах.

Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та обгрунтовано не взяв до уваги показання обвинуваченої про те, що в її діях відсутній складу кримінального правопорушення .

Твердження сторони захисту про те, що кваліфікація даного злочину була визначена не вірно, перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідків узгоджуються між собою та іншими доказами, які є належними, достовірними та допустимими, які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, що спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України..

Крім того не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про те, що обвинувачена неодноразово наголошувала, що причинною зазначених дій з її боку, стала саме агресивна поведінка її батька, який будучи у стані сильного алкогольного спяніння, почав нецензурно лаятись і застосувати фізичну силу до доньки.

Також не є спроможними твердження сторони захисту про те, що в частині відсутності обвинуваченої умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, які за своїми наслідками призвели до його смерті з підстав алогічності та очевидної невірогідності її суджень, заявлених, на думку суду, з метою захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення покарання за вчинене. Крім того, це спростовується також і сукупністю досліджених в суді та оцінених відповідно до вимог закону доказів..

Таким чином усі викладені у апеляційній скарзі доводи є аналогічними тим, які сторона захисту заявляла під час судового розгляду в суді першої інстанції і які були належним чином судом перевірені, а висновки суду вмотивовані на підставі досліджених доказів.

Так, з матеріалів досліджених судом першої інстанції вбачається, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому були спричинені не в приміщенні кухні квартири, де зі слів обвинуваченої їі вдарив її батько рукою по обличчю, а в коридорі квартири, де виявлені сліди крові потерпілого і де був виявлений труп ОСОБА_11 .

В приміщенні кухні на момент огляду місця події будь-яких слідів боротьби не вияявлено, як не виявлено будь-яких слідів крові.

Крім того, на тілі трупа ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної екпертизи виявлені і інші тілесні ушкодження, зокрема переломи ребер, що свідчить про те, що обвинувачена ОСОБА_9 під час нанесення тілесних ушкоджень ножем наносила і інші тілесні ушкодження іншими тупими предметами.

На думку колегії суддів даний факт спростовує показання обвинуваченої про те, що вона захищаючись від нападу на неї з боку батька ОСОБА_11 відмахувалась рукою в якій перебував ніж, яким можливо і нанесла тілесні ушкодження батькові, але не думала що вони призведуть до його смерті.

На думку колегії суддів про умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень обвинуваненою своєму батьку ОСОБА_11 свідчить і її ставлення до скоєного, так як зі слів свідка, а саме її рідної сестри ОСОБА_13 , по приїзду в квартиру вона побачила, що батько лежить на підлозі коридору квартири в крові, а обвинувачена сиділа за столом та вживала спиртні напої. Швидку допомогу обвнувачена не викликала.

За таких обставин колегія суддів суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про необережне нанесення тяжких тілесних ушкоджень не заслуговують на увагу.

При призначенні обвинуваченій покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 50, 65 КК України, а саме прийняв до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про оособу обвинуваченої, яка раніше не судима, не працювала, врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та навність обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку, так як вбитому було більше 85 років, та на думку колегії суддів призначив необхідне й достатнє покарання для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових злочинів.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даного провадждення судом першої інстанції колегією суддів не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування вироку.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 січня 2023 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4