Справа № 314/758/23
Провадження № 1-кп/314/233/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 07.02.2023 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Шпола, Черкаська область, громадянина України, який має середню освіту, не працює, одружений, на утриманні має малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 02.11.2001 Дніпрорудненським МВМ Василівського РВ УМВС України в Запорізькій області,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

09 серпня 2022 року, о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї дружини ОСОБА_8 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру.

За вищевказаним фактом 10.08.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 394839, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.08.2022 по справі № 314/2005/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень 00 копійок та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Крім того, 24 жовтня 2022 року, о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї дружини ОСОБА_8 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру.

За вищевказаним фактом 24.10.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 448202, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.11.2022 по справі № 314/2864/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Також, 11 грудня 2022 року, о 23 годині 41 хвилині, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку відносно своєї дружини ОСОБА_8 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим скоїв домашнє насильство психологічного характеру.

За вищевказаним фактом 11.12.2022 відділенням поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області стосовно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ВАВ № 051217, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.12.2022 по справі № 314/3398/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 годин та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим Вільнянським районним судом Запорізької області до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 2 cт. 173-2 КУпАП, продовжував свої умисні, систематичні дії направлені на вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини, що призвело до психічних страждань потерпілої, погіршення якості життя, набуття негативних переживань.

Отже, систематичні умисні протиправні дії ОСОБА_3 спричинили потерпілій ОСОБА_8 психологічні страждання.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Умисні дії обвинуваченого за фактом домашнього насильства, який мав місце 09 серпня 2022 року, о 22 годині 00 хвилин, та протягом 2022 року, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого кримінального правопорушення та відповідно до розділу Особливої частини КК України є кримінальними правопорушеннями проти життя та здоров`я особи.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він має середню освіту, одружений, на утриманні має малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строкову військову службу не проходив, на військову службу під час мобілізації не призивався, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий.

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, на утриманні має малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строкову військову службу не проходив, на військову службу під час мобілізації не призивався, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, є в наявності обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність, а також позицію прокурора, який вважає за можливе застосувати до обвинуваченого міру покарання не пов`язану з ізоляцією його від суспільства, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України із застосуванням випробування, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що ж до позиції суду про застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 при призначенні покарання положення ст. 75 КК України, то суд зазначає наступне:

Згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд, враховує його поведінку як під час проведення досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаянні, причому, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність, - були враховані при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення (прокурора), який просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні ОСОБА_3 ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75, (іспитовий строк терміном на 1 рік), п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (заходи процесуально - обмежувального характеру), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо позиції прокурора, яка вважає за можливе застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи передбачені п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.

Враховуючи думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати та не застосовувати до нього обмежувальні заходи передбачені ч. 1 ст. 91-1 КК України, оскільки вони наразі проживають окремо, з обвинуваченим вони не спілкуються, а також враховуючи щире каяття обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальних заходів передбачених ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9

24.08.2023