Справа № 344/9802/23
Провадження № 1-кп/344/986/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участі екретаря с/з: ОСОБА_2 ,

прокура: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився у місті Івано-Франківськ, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимий:

- 29.11.2018 вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 незаконно заволодів транспортним засобом.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, у квітні 2023 року, ОСОБА_5 перебуваючи у дворі будинку № 117 по вул. Галицька, у м. Івано-Франківську, побачив припаркованим автомобіль марки «Audi 100», 1990 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, який перебував у правомірному користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

15 квітня 2023 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_5 реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «Audi 100», 1990 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , керуючись корисливими мотивами, здійснив замовлення послуг евакуатора з метою транспортування вказаного автомобіля до пункту прийому металобрухту ТзОВ «Карпаттехноцентр», що за адресою: вул. Василишина, 22, у м. Івано-Франківську.

Того ж дня, приблизно о 16 год, ОСОБА_5 , завантаживши автомобіль марки «Audi 100», 1990 року випуску, номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , на причіп евакуатора, доставив його на територію ТзОВ «Карпаттехноцентр», що за адресою: вул. Василишина, 22, у м. Івано-Франківську, з метою реалізації як металобрухт та отримання прибутку.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_5 , завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 74856 грн, що підтверджується висновком транспортно-товарознавчої експертизи.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.289 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав суду показання, що дійсно за обставин зазначених в обвинувальному акті незаконно заволодів транспортним засобом марки «Audi 100» сірого кольору. Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_5 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є не тяжким злочином; відсутність претензій в потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який критично ставиться до вчиненого; є особою молодого віку; позитивно характеризується по місцю свого проживання; з вищою освітою; має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. На підставі ч.2 ст.66 КК України суд вважає за необхідне визнати такою, що пом`якшує покарання іншу, не зазначену в частині першій цієї статті обставину, а саме незадовільний технічний стан автомобіля яким незаконно заволодів обвинувачений.

Обставиною які відповідно до ч.1 ст.67 КК України обтяжуює покарання ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили призначити обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді штрафу, відсутність претензій у потерпілого, також дані про особу винного, який є особою молодого віку та критично ставиться до вчиненого, має міцні соціальні зв`язки, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та незадовільний технічний стан автомобіля яким незаконно заволодів обвинувачений, суд приходить до висновку, що вказані обставини, які пом`якшують покарання в своїй сукупності, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд виходячи з принципу індивідуалізації покарання вважає, що ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.69 КК України слід призначити більш м`який вид основного покарання, не зазначений у санкції ч.1 ст.289 КК України, зокрема штраф і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз, загальний розмір яких складає 2151 (дві тисячі сто п`ятдесят одна) гривня, 00 копійок відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 2151 (дві тисячі сто п`ятдесят одну) гривню, 00 копійок процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

СD-R диск з відеозаписом (постанова слідчого від 18.05.2023 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

сліди пальців рук (постанова слідчого від 22.05.2023 року) - знищити;

кузов та деталі від автомобіль марки «Audi 100» (постанова слідчого від 25.04.2023 року та постанова слідчого від 26.04.2023 року) -повернути власнику або законному володільцю.

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 28 квітня 2023 року арешт.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_1