Провадження № 1-кс/947/8361/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000201 від 07.06.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьєв Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, виконуючого обов`язки начальника Подільського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000201 відомості про яке 07.06.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 02.03.2023 року на підставі наказу заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 01-ВО від 02.02.2023 на громадянина ОСОБА_4 , як на головного спеціаліста відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Одеського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області покладено виконання обов`язків начальника Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, вказана посада відноситься до посад категорії «Б».

ОСОБА_4 інкримінується те, що він, виконуючи обов`язки начальника Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив корупційний злочин за наступних обставин.

На території Одеської області з 28.11.2006 здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_7 » код НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 до основного виду діяльності якого входить роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

В той же час, з урахування повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України ОСОБА_7 вирішив приймати участь як учасник під час публічних закупівель, що проводяться за бюджетні кошти у сфері постачання продуктів харчування до установ, закладів та військових частин, у тому числі яєць куриних.

В той же час, обов`язковою умовою для участі у публічних закупівлях є наявність у постачальника експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, який видається уповноваженими особами Держпродспоживслужби.

З метою реалізації законного права на отримання експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження 06.06.2023 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 прийшов дізнатися порядок його отримання до Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а.

Так, 06.06.2023 року об 11 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , до якого на прийом як до виконуючого обов`язки Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області прийшов ОСОБА_7 , щоб дізнатися порядок отримання дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, виник злочинний протиправний умисел на особисте протиправне збагачення за рахунок використання наданого йому відповідного службового становища, шляхом прохання надання особисто для нього ОСОБА_7 , як фізичною особою підприємцем неправомірної вигоду у сумі 1000 доларів США, розуміючи, що уразі відмови ОСОБА_7 зможе вичинити дії, які унеможливлять отримання останнім дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, шляхом надання вказівки підлеглим працівника на внесення негативних відомостей до акту за проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продукті, таким чином у ОСОБА_8 виник умисел окрім іншого і на вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 .

Того ж дня, 06.06.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а реалізуючи свій умисел на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, поєднуючи свої дії з вимаганням, виказав громадянину ОСОБА_7 , як фізичній особі підприємцю прохання надати неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 доларів США, за організацію складення складання акту за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та подальше безперешкодне отримання ФОП « ОСОБА_7 » експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження, погрожуючи уразі ненадання визначного ним розміру неправомірної вигоди внесення негативних відомостей до акту за проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів, що не дозволять в подальшому отримати останнім експлуатаційного дозволу.

В подальшому, 15.06.2023 року близько 11 год. 40 хв. діючи ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка 112а діючи з єдиним злочинним наміром, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи довести їх до кінця, підтвердив ОСОБА_7 механізм вчинення та не вчинення в його інтересах дій, використовуючи надане йому службове становище, яке полягало в невнесенні недостовірних відомостей до акту за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та підтвердив готовність отримання неправомірної вигоди та пообіцяв у разі надання такої вигоди безперешкодну діяльність на території Подільского району Одеської області, в сфері відповідальності Держпродспоживслужби за яку відповідає ОСОБА_4 .

В подальшому, 27.06.2023 близько 16 год. 00 хв. засобами мобільного зв`язку використовуючи належний йому номер мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував громадянину ОСОБА_7 на його мобільний номер телефону НОМЕР_3 та повідомив, що йому формально треба підписати акт проведеного планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та повідомив, що очікує його 28.06.2023 у післяобідній час на роботі.

На виконання вказівки ОСОБА_4 , 28.06.2023 близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_3 та на прохання ОСОБА_4 присів до салону його службового автомобіля на пасажирське сидіння, де ОСОБА_4 перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» білого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_4 », що перебуває в його користуванні за адресою: АДРЕСА_3 особисто одержав неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США від ОСОБА_7 , за вчинення в його інтересах дій з використанням наданого ОСОБА_4 службового становища, а саме: за організацію складення акту за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю (інспектування) стосовно дотримання операторами ринку вимог законодавства про харчові продуктів та подальше безперешкодне отримання

ФОП « ОСОБА_7 » експлуатаційного дозволу на діяльність з зберігання харчових продуктів тваринного походження.

Після цього, 28.06.2023 року о 16:27 ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України за кваліфікуючими ознаками: прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Вважаючи те, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, в цілях запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та клопотання просив задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення поданого клопотання, зазначивши, що на її думку буде достатнім застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, так як має постійне місце проживання, місце роботи, а також одружений. Наразі він потребує лікування. Звернула увагу слідчого судді на те, що розмір застави є непомірним для її підзахисного та буде тягарем для нього. Просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити заставу у розмірі у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний зазначив, що з пред`явленою підозрою погоджується та просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як він хворіє та доглядає за хворою матір`ю.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та додані в його обґрунтування матеріали, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України за кваліфікуючими ознаками: прохання та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчим суддею встановлено таке.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується: заявою про вчинення злочину; протоколом допит ОСОБА_7 ; протоколом обшуку службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» білого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_4 », який перебуває у власності Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул. Мельниченка, 112а, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, що надавалися в якості неправомірної вигоди; протоколом освідування ОСОБА_4 , на руках якого виявлено ознаки характерного світіння речовини, що викоритсовується для помітки грошових коштів; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; посадової інструкцією виконуючого обов`язки начальника Подільського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби

в Одеській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими матеріалами у їх сукупності, а також не заперечується самим ОСОБА_4 .

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувчення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_4 з огляду на те, що він одружений, має постійне місце проживання та раніше до кримінального відповідальності не притягувався, слідчий суддя визнає неспроможними, оскільки на даний час ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Також, на даний час ОСОБА_4 відомі анкетні дані свідка, на показання якого сторона обвинувачення посилається в обґрунтування пред`явленої йому підозри та який у випадку направлення обвинувального акту до суду, буде допитуватися безпосередньо судом, а тому слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання захисту на те, що встановлені ризики відсутні в рамках кримінального провадження не знайшли свого підтвердження.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків.

Надані стороною захисту у судовому засіданні медичні документи відносно підозрюваного ОСОБА_4 не доводять критичний стан здоров`я підозрюваного на момент розгляду клопотання слідчим суддею та неможливість утримання його під вартою.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_4 інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави, враховує те, що ОСОБА_4 на момент інкримінованого йому кримінального правоопрушення є керівником структурного підрозділу (одиниці) органу державної влади, тобто є службовою особою, яка займає відповідальне становище, при цьому в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з використанням наданого йому службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, що створило у суспільстві негативне враження про хабарництво, вседозволеність та використання свого службового становища посадовими особами органів державної влади в цілях незаконного збагачення та вважає вказаний випадок виключним.

Слідчим суддею було встановлено, що дійсно обставини імовірного вчинення особливо тяжких злочинів та їх наслідки у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Сторона обвинувачення просить визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073 600 грн., посилаючись на розмір попереджених матеріальних збитків у розмірі 1000 доларів США, які могли бути завдані іншій особі, внаслідок імовірного вчинення підозрюваним кримінального праоопрушення.

Проте, слідчий суддя вважає, що розмір застави, який просить визначити сторона обвинувачення є недостатньо необґрунтованим, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено необхідність визначення розміру застави саме у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073 600 грн., який є завідомо непомірним для підозрюваного з огляду на майновий стан останнього, а також на ту обставину, що підозрюваний погоджується з підозрою, а тому вважає, що застава у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень здатна буде забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде відповідати матеріальному стану підозрюваного.

Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава саме у зазначеному розмірі здатна у разі її внесення забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а саме: вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.

Відповідно до викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000201 від 07.06.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 26.08.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 (двохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 26.08.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1