ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 Справа №607/9346/22

Провадження №1-кп/607/544/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0000101 від 11 червня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника потерпілої - ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Встановлено, що 31 грудня 2021 року близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2006 року народження, а саме: погрожував фізичною розправою, чинив моральний і психологічний тиск.

За вищевказаним фактом постановою Тернопільського міськрайонного суду від 13 січня 2022 року у справі 607/540/22 ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 14 січня 2022 року близько 18 год., ОСОБА_8 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2006 року народження а саме: чинив моральний і психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, нецензурно висловлювався, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

За вищевказаним фактом постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2022 року у справі 607/1279/22 ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 19 січня 2022 року о 16 год. 50 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за своїм місцем проживання, а саме по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_5 , 2006 року народження, а саме: вчинив сварку, виражався нецензурною лайкою, шарпав за верхній одяг, виганяв на вулицю.

За вищевказаним фактом постановою Тернопільського міськрайонного суду від 14 квітня 2022 року у справі 607/2796/22 ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у адміністративного арешту на строк 3 (три) доби.

Окрім цього, 12 лютого 2022 року близько 18 год., ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що завдає шкоду психологічному здоров`ю, вчинив домашнє насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2006 року народження, а саме: ображав нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

За вищевказаним фактом постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2022 року у справі 607/3320/22 ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії 09 червня 2022 року близько 16 год. ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, знаходячись по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в черговий раз вчинив відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , 2006 року народження, дії психологічного насильства, що проявлялись у словесних образах потерпілої нецензурними словами, та погрозою фізичної розправи, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Вказаними діями ОСОБА_3 заподіяв своїй неповнолітній дочці ОСОБА_5 , 2006 року народження, систематичних психологічних страждань, що призвели до емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, завдали шкоди психічному здоров`ю, психологічних страждань, та погіршення якості життя.

21 червня 2022 року Президент України ОСОБА_10 підписав Закон «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами» № 2319-ІХ, який Верховна Рада ухвалила 20 червня. Згідно із Законом, Україна визнає, що метою Конвенції є захист жінок від усіх форм насильства, недопущення, кримінальне переслідування та ліквідація насильства стосовно жінок і домашнього насильства, яке вчинено також стосовно чоловіків і дітей.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. З встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення своїх умисних протиправних дій спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 , належних для себе висновків не зробив, та продовжив чинити домашнє насильство відносно своєї доньки ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав та розкаявся у вчиненому. Від надання показів ОСОБА_3 відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_5 від надання показів відмовилася на підставі ст. 63 Конституції України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 є її батьком, однак просила суд його суворо не карати.

Крім власного визнання вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, доводиться оголошеними, дослідженими та проаналізованими під час судового розгляду письмовими доказами, зокрема.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2022 року у справі № 607/3320/22, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: ОСОБА_3 12 лютого 2022 року близько 18 год. за місцем проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2022 року у справі №607/1279/22, відповідно до якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 184 КУпАП, а саме: ОСОБА_3 14 січня 2022 року близько 18 год., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого чинив на неї моральний та психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, нецензурно висловлювався, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої. Окрім цього, ОСОБА_3 ухиляється від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2022 року у справі №607/540/22, з якої слідує, що ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за те, що він 31 грудня 2021 року о 14.30 год. вчинив домашнє насильство відносно своєї дочки ОСОБА_5 , а саме погрожував фізичною розправою, чинив моральний та психологічний тиск.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2022 року у справі №607/2796/22, згідно якої ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема за те, що 19 січня 2022 року о 16.50 год. ОСОБА_3 за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_6 , а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, шарпав за верхній одяг та погрожував фізичною розправою. Також, 19 січня 2022 о 16.38 год. ОСОБА_3 , за місцем спільного проживання, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вчинив сварку, виражався нецензурною лайкою, шарпав за верхній одяг, виганяв на вулицю.

В постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 суд звернув увагу на наступне: у ст. 126- КК України словосполучення систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази».

Отже, із досліджених судом доказів вбачається, що факт домашнього насильства ОСОБА_3 09 червня 2022 року мав місце не вперше, у зв`язку з чим, суд вважає доведеним систематичне вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно дочки ОСОБА_5 .

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості злочину, що є нетяжким, характер та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він не має судимості, його майновий стан є непрацюючим, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлади поведінки та психіки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, неодружений, обставини які пом`якшують покарання визнання ним свої вини. Обставини, які обтяжують покарання відсутні. Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину та думки потерпілої.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого ОСОБА_3 , а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , в період дії іспитового строку, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1