Справа № 362/2823/23
Провадження № 1-кп/362/526/23
ВИРОК

Іменем України

08.06.2023 м. Василькік

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000099 від 11.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, старший механік інженерно-авіаційної служби 2 авіаційної ескадрильї ВОС-220789А військової частини НОМЕР_1 , одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , військовослужбовець за контрактом з 24.02.2017, зараз проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 та перебуває на посаді старшого механіка інженерно-авіаційної служби 2 авіаційної ескадрильї ВОС-220789А військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира вказаної військової частини № НОМЕР_2 від 01.10.2021.

Так, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим і зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків у відповідності до положень вимог ст. ст. 11, 12. 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Водночас ОСОБА_6 при невстановлених обставинах, але не пізніше 11.02.2023 13:33 год., діючи умисно, з метою використання в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав такі бойові припаси: 106 патронів калібру 9х18 мм., 91 патрон калібру 5,45х39 мм., 1 патрон калібру 7,62х54R мм.; вибухові пристрої: 2 корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 та уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ, а також вибухову речовину - двохосновний нітроцелюлозний порох масою 58,39 г., які зберігав за адресою свого місця проживання ( АДРЕСА_2 ) до моменту виявлення цього факту працівниками поліції близько 12:33 год. 11.02.2023 під час проведення обшуку.

Цими діями ОСОБА_6 порушив вимоги: ст. ст. 41, 68, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 7.06.1992; п. п. 1, 2, 3, 9, 15 Положення про дозвільну систему, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992; п. 8.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання. обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями чи аналогічними за властивостями снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998.

Крім того ОСОБА_6 10.02.2023 близько 20:00 год. перебував у кімнаті домоволодіння, що АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кулаком своєї лівої руки два удари у ділянку правого вуха останньої, чим завдав їй побоїв, які спричинили фізичний біль і не спричинили тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Він повністю погодився з їх кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу вчинення тощо. Пояснив, що того дня був у гостях, там виник конфлікт і він наніс удари дитині. Після цього до його дому приїхали працівники поліції і запитали чи є заборонені предмети. Добровільно видав їм бойові припаси, вибухові пристрої і вибухову речовину, які ще в березні 2022 року знайшов на шляху додому. Щиро розкаявся у скоєному, розуміє, що вчинив неправильно і ставиться критично до своїх протиправних дій, просив суд суворо не карати і врахувати, що є військовослужбовцем, продовжує виконувати свої обов`язки для захисту України у цей складний час.

Потерпіла та її законний представник у судовому засіданні щодо міри покарання поклалися на розсуд суду, претензій до обвинуваченого не висловлювали.

Учасники судового процесу просили суд розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченої відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинувачену.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає, що подія кримінальних правопорушень мала місце, вина ОСОБА_6 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфікованіза ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, та ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне заподіянні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_6 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином ( ч.1 ст. 263 КК України) та кримінальним проступком (ч. 1 ст. 126 КК України), у силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є військовослужбовцем за контрактом з 24.02.2017, з посередніми характеристиками за місцем служби, під час ракетного обстрілу російськими військами проявив сміливість і відданість, що вбачається з його службової характеристики командира військової частини, придатний до військової служби, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває, проходив лікування у медичній установі з 16.02.2023 по 13.03.2023 і виписаний з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад з емоційно-вольовою нестійкістю, тривожно-депресивними включеннями та інсомнією.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості цих кримінальних правопорушень, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, особи винного, його ставлення до скоєного, критичної оцінки своїх протиправних дій, проходження ним військової служби, враховуючи наявність у нього стійких соціальних зв`язків, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій інкримінованих санкцій та за сукупністю кримінальних правопорушень визначити обвинуваченому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2023 на вилучене майно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

- ч. 1 ст. 126 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_6 здійснює командир ВЧ НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командир військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 11704 (одинадцять тисяч сімсот чотири) гривні 36 копійок.

Скасувати арешт, що був накладений 13.02.2023 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області по справі № 362/909/23.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- пістолет з маркуванням 20Е51418 cal. 4,5 мм ПМ-Х, пістолет з маркуванням НОМЕР_3 cal. 4мм STALKER, військовий багнет-ніж мод. 2 7,62-мм, автомата Калашникова АКМ та АКСМ, кульки для пневматичних пістолетів, які знаходяться в прозорій ємності з червоною кришкою, мобільний телефон чорного кольору в неробочому стані з маркуванням НОМЕР_4 , які передані на відповідальне зберігання до камери схову відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції № 102 від 16.02.2023, повернути власнику ОСОБА_6 ;

- підривач до ручних гранат УЗРГМ з маркуванням зовні 386 Д, всередині важеля УЗРГМ 386-П35-70; корпус гранати Ф1 з маркуванням в донній частині 3К-350Т; корпус гранати Ф1 з маркуванням в донній частині 13-65-360Т; металеву ємність в якій всередині міститься речовина сірого кольору, зовні схожа на порох вагою 58,39 г., предмети, зовні схожі на патрони калібру 9*18 мм. в кількості 106 штук; предмети зовні схожі на боєприпаси калібру 5*45 мм. в кількості 91 штуки; один предмет, зовні схожий на боєприпас з маркуванням «188 87»; предмети, зовні схожі на кулі в кількості 65 штук; предмети, зовні схожі на гільзи в кількості 27 штук; предмети, зовні схожі на патрони для пістолету в кількості 7 штук; предмети, зовні схожі на гільзи в кількості 11 штук; предмети, зовні схожі на кулю в кількості 3 штук; предмет, зовні схожий на патрон з маркуванням MEN 1966421, які передані на відповідальне зберігання до камери схову відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції № 102 від 16.02.2023, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1