ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1175/23 Справа № 202/1299/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури, апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харків, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23 листопада 2020 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Первомайськ, Луганської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

31 січня 2018 року Добропільським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

19 квітня 2018 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, 18 серпня 2020 року звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю;

-за ч. 2 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 призначено покарання за сукупністю злочинів, обравши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_9 призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року, у виді 2 місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає одному місяцю позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років і 1 місяць з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 26 січня 2022 року, залишено незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 26 січня 2022 року, залишено незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат на залучення експерта.

Як встановлено судом, 26 січня 2022 року приблизно о 00 годин 01 хвилин, обвинувачений ОСОБА_9 , разом із обвинуваченим ОСОБА_10 , знаходився на пр. Героїв в м. Дніпро, більш точного часу та місця встановити не надалось можливим, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вступив у злочинну змову з останнім, розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_10 , повинен застосувати до потерпілого сльозогінний газ, перебуваючим у нього в користуванні газовим балоном, а також інші необхідні для доведення до завершення мети дії, з метою заволодіння майном потерпілого, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд, а співучасник злочину, обвинувачений ОСОБА_9 - погрожувати особі потерпілого перебуваючим у нього в користуванні пістолетом пневматичної дії з метою подавити його волю до можливого опору.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 разом із обвинуваченим ОСОБА_10 , 26 січня 2022 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись неподалік торгового центру «Гермес», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, побачили автомобіль - таксі марки Опель моделі Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою виконання спільного злочинного умислу та діючи до попередньо розподілених ролей, підійшли до зазначеного автомобіля, замовили у раніше незнайомого водія ОСОБА_11 послуги щодо їх перевезення до вул. Янтарної в м. Дніпро, отримавши згоду водія, який не був обізнаний про істинні їх наміри, сіли на задні пасажирські сидіння та направились за вказаною адресою.

Далі, прибувши до будинку АДРЕСА_3 на автомобілі таксі марки Опель моделі Астра, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_10 згідно відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення, вийшов з автомобіля та зупинився біля водійських дверей, та почав спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі появи сторонніх осіб попередити обвинуваченого ОСОБА_9 , та застосувати у разі опору потерпілого ОСОБА_11 сльозогінний газ, перебуваючим у нього у користуванні газовим балоном.

В цей час, обвинувачений ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, перебуваючи на задньому сидінні автомобіля таксі марки Опель моделі Астра, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , ухвативши за комір надягнутого на останнього светра та одночасно дістав перебуваючий у нього в користуванні пістолет пневматичної дії з маркуванням «SAS MAKAROV 197CAL4.5 mm», приставивши його до шиї ОСОБА_11 з правої сторони. Після чого, став тягнути за комір светра, одягнутого на останнього, тим самим став його душити, та вимагаючи віддати матеріальні цінності, в тому числі: мобільний телефон, а в цей час обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи біля водійських дверей автомобіля, згідно відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення, через відкрите скло водійських дверей, розпилив в ділянку обличчя ОСОБА_11 сльозогінний газ з перебуваючого у нього у користуванні газового балону «Перець 1 Б», тим самим подавляючи волю останнього до можливого опору.

У той же момент, потерпілий ОСОБА_11 , намагаючись завадити спробам його придушити, з метою подолання фізичного тиску від обвинуваченого ОСОБА_9 , лівою рукою схопив за комір светра, віджимаючи його від своєї шиї, а правою рукою, переключив коробку передач та швидко став рухатись на автомобілі марки Опель моделі Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Березинській в м. Дніпро в напрямку шосе Донецьке. В цей час, обвинувачений ОСОБА_9 , діючи, згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, доводячи свій єдиний злочинний умисел до кінця, здійснив не менше семи пострілів в ділянки голови, шиї та спини потерпілого за допомогою перебуваючого у нього в користуванні пістолету пневматичної дії з маркуванням «SAS MAKAROV 197CAL4.5 mm», при цьому продовжував тягнути за комір светра на себе, тим самим душити ОСОБА_11 .

В цей час, ОСОБА_11 , вчиняючи опір злочинним діям обвинуваченого ОСОБА_9 , побачивши зупинку транспортних засобів із позначенням «Таксі», із метою отримання сторонньої допомоги зупинив автомобілі, неподалік будинку № 27-а на вул. Березинській в м. Дніпро, а обвинувачений ОСОБА_9 , розуміючи що не зможе довести до кінця свої наміри, а також, що потерпілий не віддасть матеріальні цінності, скориставшись тим, що автомобіль зупинився, відчинив задні пасажирські двері автомобіля та втік з місця скоєння злочину.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою у групі осіб обвинуваченим ОСОБА_10 , здійснили розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , який зазнав нападу, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: двох сліпих непроникаючих вогнепальних поранень голови, які розпочинаються ранами в потиличній ділянці дещо праворуч та дещо ліворуч далі переходять у раньовий канал з ушкодженням по ходу якого шкіри та підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується чужорідними тілами (металеві кульки діаметром близько 0,5 см) в м`яких тканинах; двох синців з саднами на їх тлі - по задній поверхні шиї ліворуч у верхній та середній третинах; внутрішньо - шкіряного крововиливу - по правій бічній поверхні шиї у середній третині; синця - по задній поверхні грудної клітини ліворуч між лопатковою та серединною лініями тіла в проекції 3-го міжребір`я; синця з садном на його тлі - в проекції тіла лівої лопатки; двох синців з саднами на їх тлі - по задній поверхні грудної клітини ліворуч між лопатковою та задньо-пахвовою лініями в проекції 3-го міжребіря.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальних поранень відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Ушкодження у вигляді синців, саден та внутрішньо-шкіряного крововиливу відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_9 не пізніше 26 січня 2022 року, точного не встановлено, придбав у невстановлений спосіб металевий предмет у формі кастету.

Далі, обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що придбаний ним предмет є кастетом, тобто ударно-дробильною зброєю для здійснення бою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на незаконне носіння холодної зброї, порушуючи положення ст.39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, не маючи відповідного дозволу, передбаченого законом, став носити його при собі в особистих речах.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_9 незаконно, маючи при собі, а саме в своїх особистих речах, кастет, рухаючись по вулицях м. Дніпро, прибув до торгового центру «МОСТ-сіті», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Глінки, 2, де у період часу з 14 години 00 хвилин до 14 години 45 хвилин було проведено обшук останнього, в ході якого співробітниками поліції виявлено та вилучено предмет, який являється ударно - дробильною холодною зброєю та виготовлений саморобним способом за типом кастетів, який обвинувачений ОСОБА_9 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу, маючи можливість його використати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 виразилися у:

- розбої, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України;

- носінні кастетів без передбаченого законом дозволу, тобто у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 263 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 виразилися у розбої, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року, яким засуджено ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України - змінити та включити до резолютивної частини вироку посилання на необхідність застосування ч. 5 ст. 72 КК України.

Зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку день за день, починаючи з 26 січня 2022 року до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку день за день, починаючи з 26 січня 2022 року до набрання вироком законної сили.

В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального закону, не застосував при призначенні покарання ч. 5 ст. 72 КК України та не зарахував обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання із розрахунку день попереднього ув`язнення за день відбування покарання, починаючи з 26 січня 2022 року, тобто, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, із врахуванням поданих до неї змін, просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 187 КК України - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками закінченого замаху на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Кваліфікувати дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України дорівнює 6 місяцям позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_9 призначити покарання за сукупністю злочинів, обравши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_9 призначити покарання за сукупністю вироків частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року у вигляді 2 місяців обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 1 місяцю позбавлення волі, остаточно визначивши до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 1 місяць.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року відносно ОСОБА_9 в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 263 КК України - скасувати та закрити в цій частині кримінальне провадження у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України в суді.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про покладення на ОСОБА_9 витрат в розмірі 686,48 грн. за проведення експертизи зброї.

В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого посилається на те, що в даному кримінальному провадженні дії його підзахисного повинні кваліфікуватися за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки установивши за результатами судового провадження факт погрози та визнавши доведеним застосування насильства, яким заподіяно легкі тілесні ушкодження потерпілому, суд першої інстанції мав дійти висновку, що таке насильство не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Щодо застосування ОСОБА_9 насильства у вигляді пострілів з пістолету, то сторона захисту вказує на те, що такі дії були спрямовані лише на уникнення затримання обвинуваченого, що виключає насильницький розбій стосовно потерпілого.

Також, сторона захисту вказує на те, що потерпілий, в силу свого молодого віку (35 років), був здатний фізично чинити опір нападникам і протистояти насильству, об`єктивних підстав вважати, що під час висловлення погроз фізичної розправи потерпілий сприймав такі погрози реальними та небезпечними для свого життя чи здоров`я, суд першої інстанції у вироку не навів, як і не зазначив, чому, поклавши в основу вироку показання потерпілого в частині погрози застосування щодо нього фізичного насильства, не вказав суб`єктивне сприйняття потерпілим такої погрози.

На думку, захисника, дії ОСОБА_9 по даному епізоду слід кваліфікувати як замах на злочин (ч. 2 ст. 15 КК України), оскільки виконавши усі дії, які ОСОБА_12 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, воно не було закінчено з причин, які не залежали від його волі так як потерпілий ОСОБА_11 учинив опір, що не дозволило ОСОБА_9 заволодіти майном ОСОБА_11 .

Поміж іншого, захисник вказує на те, у вироку суду наявні суперечності у висновках щодо встановлених обставин, а саме, відповідно до обвинувального акту застосуванню пістолета передувало удушення потерпілого, натомість допитаний в суді ОСОБА_9 показав, що спочатку потягнув потерпілого за комір надягнутого на ньому светра та став душити і лише після початку руху автомобіля застосував до нього пістолет. В свою чергу, потерпілий показав суду, що спочатку до його голови був приставлений пістолет, а після початку руху автомобіля ОСОБА_9 став душити його за комір надягнутого на ньому светра, а свідок ОСОБА_13 показав суду, що зі слів ОСОБА_11 йому відомо, що невідомий надяг ОСОБА_11 на шию удавку, а потім погрожував пістолетом. Вказані суперечності не були усунуті судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства України.

Щодо епізоду за ч. 2 ст. 263 КК України, то захисник ОСОБА_9 вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів винуватості його підзахисного у вчиненні даного злочину, зокрема, в справі відсутні висновки експертиз, які б могли свідчити, що на кастеті маються потожирові або інші біологічні сліди чи відбитки пальців рук, співпадаючих з дактилокартою ОСОБА_9 як і інші докази, які б дозволяли стверджувати, що виявлений під час особистого обшуку ОСОБА_9 предмет схожий на кастет, належить саме йому, а не іншій особі.

Також захисник вказує на те, що судом не встановлено, а матеріалами справи не підтверджується момент, коли, де і за яких обставин кастет опинився в рюкзаку ОСОБА_9 , тобто відсутня можливість стверджувати, що саме він перемішував чи транспортував деякий час цей предмет, а не, наприклад, він опинився в рюкзаку ОСОБА_9 після його затримання, тобто в момент рівноваги його тіла, перебуваю чого в стані спокою відносно навколишнього його середовища.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 187 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_10 , мотивуючи такі вимоги тим, що суд першої інстанції у своєму рішенні не відобразив достовірних доказів, що підтверджують змову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на скоєння злочину, не надав належну оцінку показам засуджених, не співставив з іншими доказами, наявними в кримінальному провадженні, що є порушенням ст. 94 КПК України. Докази на яеі суд посилається в своєму рішенні: протокол огляду місця події, протоколи слідчого експерименту, висновки експертів та речові докази не доводять причетності ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а говорять про факт визнання вини ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить переглянути вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 187 КК України, вказує на те, до вчинення даного злочину не причетний.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційний скарг захисників обвинуваченого та ОСОБА_10 прокурор заперечував, посилався на їх безпідставність та необґрунтованість.

Захисники обвинувачених підтримали подані ними апеляційні скарги, наполягали не їх задоволенні. Вирішення апеляційної скарги прокурора захисники залишити на розсуд суду.

Обвинувачені підтримали позиції своїх захисників, наполягали на задоволенні апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою апеляційну скаргу, також, підтримав, просив вирок суду скасувати.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги учасників судового провадження підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України та доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження письмові докази, а саме: протокол огляду від 26 січня 2022 року з фото-иаблицею до нього, згідно якого в ході огляду автомобіля Опель, д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено та вилучено сім металевих кульок, мікрочастки з сидінь автомобіля, мікрочастки з килимків автомобіля, зроблено змиви з дверей автомобіля; протокол обшуку особи від 26 січня 2022 року, згідно якого в ході проведення обшуку ОСОБА_9 у останнього було виявлено та вилучено предмет схожив на пістолет, телефон білого кольору, 2 газових балончика, металеві кульки, тканеву маску, штани камуфляжні, кофту темно зеленого кольору, куртку чорну, шапку, предмет схожий на кастет та інні особисті речі; протокол обшуку особи від 26 січня 2022 року, згідно якого в ході проведення обшуку ОСОБА_10 , у останнього було виявлено та вилучено ніж складний, газовий балон та інші особисті речі; протокол пред`явлення особи для впізнання від 26 січня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 26 січня 2022 року скоїла відносно нього розбійний напад; протокол пред`явлення особи для впізнання від 26 січня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 як особу, яка 26 січня 2022 року застосував відносно нього сльозоточивий газ; протокол огляду від 27 січня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто 2 металеві кульки схожі на набої до пневматичної зброї; протокол проведення слідчого експерименту від 03 лютого 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого обвинувачений ОСОБА_9 вказав на обставини скоєння злочину відносно ОСОБА_11 ; протокол огляду відеозапису від 07 лютого 2022 року, з якого вбачається пересування обвинувачених у торговому центрі "МОСТ-сіті" 26 січня 2022 року, який було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні; протокол огляду від 10 лютого 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто одяг вилучений у обвинуваченого ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту від 10 лютого 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 вказав на обставини скоєння злочину відносно нього, який мав місце 26 січня 2022 року; протокол проведення слідчого експерименту від 17 лютого 2022 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_9 вказав на обставини скоєння злочину відносно ОСОБА_11 , вказана слідча дія була зафіксована за допомогою відеозапису, який було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні; протокол огляду відеозапису від 16 березня 2022 року згідно якого вбачається пересування обвинувачених 26 січня 2022 року в магазині АТБ, за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв 37б, який було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні; протокол огляду відеозапису від 17 березня 2022 року, з якого вбачається що в автомобіль Опель, д.н.з. НОМЕР_1 зайшли обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вказаний відеозапис було оглянуто безпосередньо у судовому засіданні; протокол огляду від 17 березня 2022 року згідно якого було оглянуто мобільні телефони обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , також, на покази потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_13 та висновки судово-медичної експертизи №312е від 04 лютого 2022 року, судово-медичної експертизи №402е від 18 лютого 2022 року, судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/3255-ХЗ від 31 січня 2022 року, судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/3951-БЛ від 10 лютого 2022 року, судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/104-22/4489-Д від 10 лютого 2022 року.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищенаведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що 26 січня 2022 року ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , за попередньою змовою між собою, маючи на меті умисел на заволодіння майном потерпілого, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилось в удушенні, застосуванні пневматичної зброї та сльозогінного газу, напали на водія таксі - ОСОБА_11 , тобто, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, а обвинувачений ОСОБА_9 , в свою чергу, й кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, за ознаками носіння кастету без передбаченого законом дозволу, який було виявлено в нього співробітниками поліції при особистому огляді його речей, зокрема, рюкзака, в торговому центрі Мост-Сіті по вул. Глінки, 2 у м. Дніпро.

Водночас, в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 не погоджується із правовою кваліфікацією дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки вважає, що в діях його підзахисного відсутня така обов`язкова складова даного кримінального правопорушення, як застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Сторона захисту вважає, що судом першої інстанції в ході судового провадження не було належним чином з`ясовано, що під час висловлення ОСОБА_9 на адресу ОСОБА_11 погроз фізичної розправи потерпілий дійсно сприймав такі погрози реальними та небезпечними для свого життя чи здоров`я. З огляду на те, що потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження, а дії обвинуваченого у вигляді пострілів з пістолету були спрямовані лише на уникнення затримання обвинуваченого, що виключає насильницький розбій стосовно потерпілого, захисник обвинуваченого вважає, що дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому, сторона захисту вказує на необхідність дії ОСОБА_9 по даному епізоду кваліфікувати як замах на злочин (ч. 2 ст. 15 КК України), оскільки виконавши усі дії, які ОСОБА_9 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, воно не було закінчено з причин, які не залежали від його волі так як потерпілий ОСОБА_11 учинив опір, що не дозволило ОСОБА_9 заволодіти майном ОСОБА_11 .

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами обвинуваченого, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що є обраною лінією захисту, яка спрямована на уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, виходячи з наступного.

Так, об`єктивна сторона грабежу характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Вчинення грабежу можливе у формі: відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж); відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).

При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.

Насильницький грабіж необхідно відмежовувати від розбою.

Основними ознаками, за якими розрізняються ці злочини, є: спосіб посягання (грабіж це завжди відкрите посягання, а розбій може вчинюватись як відкрито, так і таємно); характер фізичного і психічного насильства (при грабежі для досягнення своєї мети винний застосовує насильство, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, або погрозу такого насильства, при розбої насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозу таким насильством); момент закінчення (грабіж за своєю конструкцією є злочином з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, тоді як склад розбою сконструйований як усічений і розбій вважається закінченим з моменту нападу незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном).

Одночасно з цим, положеннями ст. 187 КК України, як склад злочину, визначено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже, єдиним чинником, який відрізняє ці два суміжних складів злочинів, є саме ознака небезпечності насильства для життя та здоров`я потерпілого.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при грабежі, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

До фізичного насильства, що є ознакою розбою, в свою чергу, належать: насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто в момент його застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого (наприклад, скидання з висоти, здавлення шиї, застосування електроструму тощо).

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном (усічений склад злочину).

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції обставин, а також показів як потерпілого, так і обвинуваченого ОСОБА_9 , вчиняючи напад на ОСОБА_11 , обвинувачений, перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, вхопив потерпілого за комір його светра, дістав пістолет пневматичної дії з маркуванням «SAS MAKAROV 197CAL4.5 mm» та приставив його до шиї ОСОБА_11 , після чого, став тягнути за комір светра, одягнутого на останнього, тим самим став його душити, та вимагати віддати матеріальні цінності. Оскільки потерпілий ОСОБА_11 , намагаючись завадити спробам його придушити, з метою подолання фізичного тиску від обвинуваченого ОСОБА_9 , схопив однією рукою за комір светра, віджимаючи його від своєї шиї, а другою рукою переключив коробку передач та швидко став рухатись на автомобілі, обвинувачений здійснив не менше семи пострілів в ділянки голови, шиї та спини потерпілого, при цьому, продовжував тягнути за комір светра на себе, тим самим душити ОСОБА_11 .

Тобто, в момент здійснення нападу на потерпілого, обвинуваченим було застосовано пневматичну зброю, яка має значну пробивну кінетичну енергію, та нанесено потерпілому вогнепальні поранення, в область спини та такі життєво важливі органи, як шия та голова, які за ступенем тяжкості хоча і відносяться до легких тілесних ушкоджень, проте, обставини та спосіб за яких їх було спричинено, а саме в боротьбі, при докладенні зусиль на удушення потерпілого та під час керування ним автомобіля на швидкості, свідчать про те, що таке насильство є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, що є обов`язковою складовою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. При цьому, про те, що ОСОБА_11 сприймав дії обвинуваченого ОСОБА_9 в момент нападу реальними та небезпечними для свого життя чи здоров`я, на думку колегії суддів, свідчить і поведінка потерпілого, який злякавшись за своє життя в момент, коли його почали душити та приставили до шиї пістолет, розпочав швидко рух автомобіля до найближчої стоп зупинки інших водіїв таксистів з метою захистити своє життя та попросити допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було надано належну оцінку показам потерпілого, його суб`єктивному сприйнятті реальності погрози нападника, який почав його душити, приставив до шиї пістолета, а в подальшому вистрілив і потерпілий відчув постріли в область шиї, обстановку вчинення кримінального правопорушення, та дійшов вірного внутрішнього переконання про наявність реальності погрози застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та, що є обов`язковою складовою для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, а тому доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за сукупністю кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 і ч. 2 ст. 125 КК України безпідставними та необґрунтованими. Той, факт, що ОСОБА_9 вискочив із машини потерпілого, щоб не бути впійманим за скоєння злочину, тим самим не довівши свої злочинні наміри до кінця, не дає підстав для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 КК України як замах, оскільки відповідно до правового аналізу положень ст. 187 КК України, розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто, з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном потерпілої особи.

Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_9 було зроблено постріли з метою перешкодити його затриманню, що виключає насильницький розбій стосовно потерпілого, колегія суддів оціню критично, зважаючи на досліджений судом першої інстанції висновок судово-медичної експертизи №312е від 04 лютого 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді сліпих непроникаючих вогнепальних поранень голови, які розпочинаються ранами в потиличній ділянці, переходять у раньовий канал з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчуються чужорідними тілами, а саме, металевими кульками діаметром близько 0,5 см, в м`яких тканинах потерпілого. З огляду на характер та локалізацію виявлених в потерпілого тілесних ушкоджень, можна дійти висновку, що обвинувачений, розуміюючи травматичні властивості пневматичної зброї, цілеспрямовано застосував її проти потерпілого та зробив не менше 7 пострілів, що свідчить про наміри ОСОБА_9 подолати опір потерпілого з метою заволодіння його майном, а не перешкодити власному затриманню, а тому доводи сторони захисту про те, що в пострілах обвинуваченого відсутній насильницький розбій колегія суддів вважає необґрунтованими. Додатково, колегія суддів зауважує, що у випадку, якщо обвинувачений застосовував би зброї з метою перешкодити власному затриманню, то такі постріли могли б мати попереджувальний характер в протилежний бік від потерпілого, однак, ОСОБА_9 свідомо здійснив постріли в область шиї та голови ОСОБА_11 , при цьому продовжував його душити.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що потерпілий в силу свого молодого віку, був фізично здатний чинити опір нападникам і протистояти насильству, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, як підстава для перекваліфікації дій ОСОБА_9 , оскільки вік потерпілої особи, фізичні параметри чи характеристики побудови тіла особи не впливають на її суб`єктивне та психологічне сприйняття небезпеки в момент застосування відносно неї насильства. Те, що потерпілий фізично здатний чинити опір та намагався себе захищати не спростовує характеру застосованого відносно нього обвинуваченим насильства, зокрема, його небезпеки для життя та здоров`я потерпілого, тим паче, враховуючи спосіб його вчинення, яке виразилось в нападі ОСОБА_9 на потерпілого із заднього сидіння автомобіля, з подальшим удушенням і пострілах з пневматичної зброї.

Щодо посилань захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що у вироку суду містяться суперечності, які полягають в тому, що незрозуміло в який саме момент ОСОБА_9 застосував пістолет, оскільки допитаний в суді ОСОБА_9 показав, що спочатку потягнув потерпілого за комір надягнутого на ньому светра та став душити і лише після початку руху автомобіля застосував до нього пістолет, а потерпілий, в свою чергу, показав суду, що спочатку до його голови був приставлений пістолет, а після початку руху автомобіля ОСОБА_9 став душити його за комір надягнутого на ньому светра, то колегія суддів приходить до висновку про те, що такі суперечності не є суттєвими і не спростовують факту удушення та здійснення пострілів в потерпілого, які знайшли своє обґрунтоване підтвердження під час дослідження судом першої інстанції висновків судово-медичних експертиз.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, які б могли свідчити, що на кастеті маються потожирові або інші біологічні сліди чи відбитки пальців рук, співпадаючих з дактилокартою ОСОБА_9 як і інших доказів, які б дозволяли стверджувати, що виявлений під час особистого обшуку ОСОБА_9 предмет схожий на кастет, належить саме йому, а не іншій особі, колегія суддів оцінює критично, вважає їх безпідставними та повністю спростованими, зокрема, дослідженим судом першої інстанції в ході судового провадження протоколом обшуку особи від 26 січня 2022 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет, телефон білого кольору, 2 газових балончика, металеві кульки, тканеву маску, штани камуфляжні, кофту темно зеленого кольору, куртку чорну, шапку та предмет схожий на кастет, який, в свою чергу, відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судової експертизи зброї №СЕ-19/104-22/3255-ХЗ від 31 січня 2022 року є ударно-дробильною зброєю. Протокол обшуку особи підписаний обвинуваченим особисто та ані обвинуваченим, ані його захисником в установленому законом порядку не оскаржувався, які і дії співробітників поліції.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_10 та його захисника про відсутність достатніх доказів, що підтверджують змову між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вчинення нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном, то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки вони були перевірені судом першої інстанції під час судового провадження, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та були повністю спростовані отриманими судом першої інстанції показаннями потерпілого, який безпосередньо на протязі усього досудового розслідування та судового розслідування вказував на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як на осіб, які при вчиненні розбійного нападу відносно нього, діяли злагоджено, спрямовано на досягнення однієї мети - заволодіння його майном, а саме - грошовими коштами, мобільним телефоном. При цьому, покази ОСОБА_11 надані суду першої інстанції є логічними, послідовними, такими, що узгоджуються з іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами у їх сукупності, у тому числі , висновками експертних досліджень, протоколами пред`явлення осіб для впізнання, протоколами огляду відеозаписів, які отримані у передбаченому КПК України порядку, ніким із учасників судового провадження в установленому законом порядку не оскаржували та повно відтворюють обставини вчинення обвинуваченими злагоджено, із розподілом ролей, нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , надані в судовому засідання під час апеляційного розгляду про те, що газовий балончик ним був застосований з метою допомогти знайомому, оскільки він побачив як між ним та водієм таксі виник якийсь конфлікт, колегія суддів оціню критично, оскільки з огляду на встановлені обставини та досліджені судом першої інстанції докази вбачається, що газовий балончик був застосований ОСОБА_10 у відкрите вікно водія таксі, безпосередньо йому в обличчя, тобто, спрямований на подолання опору останнього.

Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, обрану лінію захисту обвинуваченими, обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України та вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами потерпілого і свідка, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду, відсутні.

Щодо вимог прокурора в апеляційній скарзі про застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України при призначенні покарання обвинуваченим та зарахування їм строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день відбування покарання, починаючи з 26 січня 2022 року до набрання вироком законної сили, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог прокурора, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Законом України №2046-УІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме, з 21 червня 2017 року, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України відбувається із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тобто вказаний Закон змінив порядок зарахування до строку відбування покарання строку попереднього ув`язнення.

Як вбачається із резолютивної частини вироку, судом першої інстанції було вказано, що строк відбування покарання обвинуваченим необхідно рахувати з 26 січня 2022 року, тобто, з моменту обрання їм запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні та фактичного затримання. Таким чином, судом автоматично було зараховано обвинуваченим у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2022 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день відбування покарання. Рішення суду першої інстанції є зрозумілим для подальшого виконання, а тому підстав для внесення змін в цій частині колегія суддів не вбачає.

Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури, захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2022 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4