Житомирський апеляційний суд
Справа №274/130/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.539 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №274/130/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2023,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати, а своїм рішенням зарахувати строк його попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015. При цьому, звертає увагу, що знаходився в умовах попереднього ув`язнення з 25.01.2019 по 15.12.2023. В доповненнях до апеляційної скарги, просить застосувати до нього умовно дострокове звільнення від призначеного покарання (ст.81 КК України), оскільки встановлено факт його утримання в неналежних умовах при відбутті призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 на підтримку апеляційних вимог, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приписами ст.2 КПК України, встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з цим, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VIII, у відповідності до норм ч.5 ст.72 КК України - зарахування судом попереднє ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В свою чергу, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), на який і посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

Як убачається з матеріалів провадження №274/130/23, ОСОБА_7 засуджено вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 18 серпня 2021 року за ч.2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна (а.п.15-16). Початок строку відбуття покарання обраховано з моменту фактичного затримання останнього - з 25.01.2019, згідно протоколу затримання ОСОБА_7 (а.п.13-14). Вирок набрав законної сили 15.11.2022 (а.п.17).

При цьому, за результатом апеляційної перевірки матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 фактично перебував в умовах попереднього ув`язнення лише за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 18 серпня 2021 року, з 25.01.2019 (з моменту затримання), до 15.11.2022 (набрання цим вироком законної сили), при тому, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, вчинено ОСОБА_7 - 25.01.2019 (судове провадження №285/1179/19, кримінальне провадження в ЄРДР №00001381).

З урахуванням вище зазначеного, обґрунтованих та законних підстав для фактично додаткового зарахування засудженому строку його перебування в умовах СІЗО в строк відбутого ним покарання, який належно зарахований вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 18 серпня 2021 року, апеляційний суд не вбачає (з моменту затримання - 25.01.19 до набрання цим вироком законної сили - 15.11.22).

В свою чергу, різниця строку з 16.11.2022 по 15.12.2023 на який акцентує увагу засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не підтверджено відповідними доказами щодо перебування останнього в умовах попереднього ув`язнення, відсутні такі докази і в матеріалами провадження. Апеляційні посилання є безпідставними.

Крім того, в даному випадку, відсутні підстави для застосування й правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), оскільки, як зазначалось вище, кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 - 25.01.2019, тобто після 21 червня 2017 року, тому під час зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає виключно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046-VIII, а саме день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що вирішення питання застосування умовно дострокового звільнення від призначеного покарання (ст.81 КК України), в даному випадку не вирішувалось судом першої інстанції, така додаткова вимога виходить за межі апеляційної скарги, клопотання поданого засудженим 30.12.2022 до суду першої інстанції та питання вирішеного судом першої інстанції в оскарженому рішенні, а тому в порядку ст.404 КПК апеляційним судом не розглядається, оскільки підлягає попередньому вирішенню у відповідному процесуальному порядку та способу передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2023, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. 26.11.2015) - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :