УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року

м. Київ

справа № 707/269/22

провадження № 51- 4161ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за частиною 1 статті 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно положень статті 75 КК суд звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням і визначив іспитовий строк тривалістю 1 рік та поклав на нього виконання обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 11 жовтня 2021 року, під час конфлікту, умисно наніс ОСОБА_4 удар кулаком правої руки в щелепу, близько п`яти ударів коліном в обличчя та два удари ногою в обличчя, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження.

Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі потерпілий просить скасувати судові рішення і ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_5 у виді 3 років позбавлення волі, оскільки вважає покарання призначене із застосуванням ст. 75 КК не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості.

Оцінка суду

4. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

5. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.

6. На обґрунтування своєї позиції щодо потерпілий зазначає, що суди обираючи покарання засудженому, не повною мірою врахували умисні, цілеспрямовано наступальні і особливо жорсткі дії засудженого, особу винного, обставини та тяжкість злочину, які мають значення для призначення більш суворого покарання.

7. Доводи потерпілого зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою він не згоден.

8. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

9. Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

10. Зі змісту судових рішень убачається, що суди врахували ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК є нетяжким злочином, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей, має захворювання хребта, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Зваживши всі наведені обставини, суд дійшов висновку про правильність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини 1 статті 122 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки, та можливість застосування до засудженого положень статей 75, 76 КК із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, навівши мотиви тому, чому він вважає покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

11. Проаналізувавши рішення місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК.

12. У своїй касаційний скарзі потерпілий не навів підстав вважати обране покарання ОСОБА_5 явно несправедливим через м`якість і переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки районного й апеляційного судів у частині призначення покарання засудженому.

З огляду на викладене, касаційна скарга та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3