ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2423/23 Справа № 229/2566/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Кривий Ріг

10 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

обвинуваченого: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2023 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вказує, що судом допущено невідповідність висновків фактичним обставинам, порушено норми матеріального права та рішення суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Вказує, що прокурором не надано доказів заявленим ризикам, протокол допиту та проведення слідчого експерименту були надані під примушенням, не можуть бути доказами у вказаному кримінальному провадженні. Зазначає, що ризик приховування або спотворення доказів не може бути реалізований, оскільки матеріали кримінального провадження вже зібрані.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану.

За вказаним фактом, внесені відомості в ЄРДР за № 0001376.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого та обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , той факт, що обвинувачений, неодружений, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, той факт, що обставини, які були підставою для взяття ОСОБА_8 під варту на даний час не змінилися, обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким, скоєним проти основ національної безпеки України, у період дії воєнного стану, також надано оцінку особі обвинуваченого, ставлення ОСОБА_9 до скоєного злочину.

Колегією суддів враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 8 років позбавлення, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, тим паче дія воєнного стану на території України продовжується, а інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_8 вчинене проти основ національної безпеки України.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_8 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи обвинуваченого про недоведеність ризиків не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Доводи обвинуваченого щодо недопустимості окремих доказів, не заслуговують на увагу, оскільки на даній стадії судового провадження, апеляційний суд оцінює законність ухвали про продовження строків тримання під вартою лише шляхом перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, при цьому належність та допустимість доказів вини обвинуваченого ОСОБА_8 буде оцінена у нарадчій кімнаті при ухвалені рішення по суті.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 31 травня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді