Номер справи137/888/23

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
ВСТАНОВИВ:
Згідно з інформацією Архівного відділу Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області за №03.1-15/20 від 31.03.2023, рішення №331 рішення № 331 Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області 34 сесії 7 скликання від 16 жовтня 2020 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та безоплатної передачі її у власність», відповідно до якого ОСОБА_3 передано безоплатно у власність вищевказану земельну ділянку, не приймалося.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,- використання завідомо підробленого документа.
Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_3 з володіння Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області вибула земельна ділянка, що розташована на території Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, чим заподіяно Літинській селищній раді Вінницького району Вінницької області матеріальної шкоди на суму 117 688 (сто сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень, що станом на момент вчинення злочину у 103 рази перевищувало неоподатковний мінімум доходів громадян та відповідно п. 2 примітки до ст. 185 КК України становить значну шкоду.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, яке завдало значної шкоди потерпілому.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, тобто розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчиненні особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив повністю. Суду пояснив, що він не звертався до Бірківської сільської ради з заявою про виділення 1,6 га землі. Рішення йому передав ОСОБА_8 . Він дійсно звертався до реєстратора в смт. Брацлав, з метою зареєструвати права на земельну ділянку. Після цього він давав доручення на розпорядження земельною ділянкою. В скоєному розкаюється.
Із пояснень представника потерпілого ОСОБА_9 допитаної в судовому засіданні встановлено, що вона підтримує обставини викладені в обвинувальному акті.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману, яке завдало значної шкоди потерпілому.
Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України, а саме у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі вчинення правочину з таким майном, якщо ці діяння вчиненні особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що він усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному. Дані обставини суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст.67 КК України - відсутні.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.4 ст.358 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ч.2 ст.190 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ч.1 ст.209 КК України, суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд керуючись ст.50, 65 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити йому покарання в межах санкцій визначених ч.4 ст. 358, ч.2 ст.190 та ч.1 ст.209 КК України.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_3 , суд вважає необхідним призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі, а тому суд вважає необхідним на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання встановивши йому іспитовий строк.
Стягнення процесуальних витрат вирішити відповідно до ст.124 КПК України.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2023 необхідно скасувати.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2023 - скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 9559,20 грн.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Літинський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч.2 ст. 349 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набуває чинності, якщо протягом 30 днів не буде подано апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1