Справа № 464/2951/23
пр.№ 1-кп/464/347/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000345 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середьо спеціальною освітою, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , безпартійного, згідно ст.89 Кримінального кодексу України судимості немає,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , 16 квітня 2023 року близько 14 год. 30 хв., працюючи візочником в ТзОВ «Чистий Світ» та, виконуючи покладені на нього обов`язки, здійснював забезпечення порядку на території парковки магазину «Метро Кеш енд Керрі», що по вул.Дж. Вашингтона, 8г, у м.Львові, знайшов портмоне, яке було залишене у металевому візку, а в подальшому вирішив оглянути його, щоб знайти дані власника, однак виявивши у даному портмоне офіційний документ - банківську платіжну картку «Моно Банк» за № НОМЕР_1 , яка була видана та належала потерпілому ОСОБА_8 , з метою подальшого зняття грошових коштів, залишив її при собі, таким чином, з метою особистого протиправного збагачення, з корисливих мотивів, незаконно заволодів вказаною карткою шляхом привласнення.

Крім того, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 16 квітня 2023 року близько 15 год. 40 хв., попередньо, заволодівши банківською платіжною карткою «Моно Банк», № НОМЕР_1 , яка була видана та належала потерпілому ОСОБА_8 , маючи умисел на зняття грошових коштів з привласненої банківської картки, шляхом купівлі продуктових товарів, передав її ОСОБА_9 , без повідомлення останньому про походження даної банківської картки та вказав який саме товар необхідно придбати. Таким чином, ОСОБА_9 , здійснив оплату даною карткою за продукти у магазині «АТБ», що за адресою: м.Львів, вул. Дж.Вашингтона, 8, на суму 179 грн. 50 коп, тим самим ОСОБА_7 викрав зазначену суму грошових коштів з вказаної банківської картки.

В продовження свого злочинного умислу, 16 квітня 2023 року близько 15 год. 45 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу точки продажу мобільних аксесуарів магазину «Diagonal», що за адресою: м.Львів, вул.Дж. Вашингтона, 8Г, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, маючи доступ до попередньо привласненої банківської картки банку «Моно Банк», № НОМЕР_1 , яка була видана та належала потерпілому ОСОБА_8 , таємно викрав із вказаного карткового рахунку грошові кошти в сумі 360 грн., розплатившись даними коштами за зарядний блок до мобільного телефону. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 , спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 539 грн 50 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, дав пояснення, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, щиро розкаявся. Просив суд суворо не карати. Зазначив, що добровільно відшкодував завдані збитки.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки усіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, як привласнення офіційного документа, з корисливих мотивів та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як кримінальний проступок та тяжкий злочин.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який згідно ст.89 КК України судимості немає, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді провідного інспектора Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_10 від 02 червня 2023 року, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статей за якими ОСОБА_7 обвинувачується та з врахуванням ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Однак, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану шкоду, суд приходить до висновку, що останнього доцільно на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не обирався, цивільний позов не заявлено. Процесуальні витратити у справі відсутні.

Речові докази, у відповідності до ст.100 КПК України, а саме, 2 (два)компакт-диски DVD-R- які зберігаються у матеріалах кримінального провадження необхідно залишити при матеріалах кримінального провадженя, портмоне чорного кольору, платіжна картка «monobak» №713708, постанова про порушення ПДР- які належать потерпілому та передані останньому на відповідальне зберігання необхідно залишити у його власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.357 Кримінального кодексу України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання та встановити іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, відповідно до постанов слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, а саме, 2 (два) компакт-диски DVD-R- які зберігаються у матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадженя, портмоне чорного кольору, платіжна картка «monobak» №713708, постанова про порушення ПДР-які належать потерпілому та передані останньому на відповідальне зберігання- залишити у його власності.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1