Провадження № 1-кс/947/9697/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000372 від 13.06.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000372 від 13.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області від 07.10.2021 року № 1621 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 було призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Як зазначає орган досудового розслідування, інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 , перебуваючи 05.06.2023 року на добовому чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_7 , близько 18 години 00 хвилин під час патрулювання в зоні обслуговування Ренійської ОТГ в с. Долинське на вул. Миру біля буд. 6, виявили факт керування ОСОБА_8 , мотоциклом з державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , без мотошолому та у стані алкогольного сп`яніння. На підставі цього, ОСОБА_4 було вирішено скласти адміністративний протокол відносно ОСОБА_8 . Через деякий час до місця складання протоколу підійшов місцевий мешканець ОСОБА_9 , який почав радити ОСОБА_8 не підписувати протокол. Почувши це, ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам ст. ст. 3, 19, 21, 27, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 6, 7, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію» та грубо порушуючи норми, передбачені ст. ст. 29, 30, 31, 36, 37, 42, 43, 44 вказаного Закону, нехтуючи покладеними на нього службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, поводячи себе агресивно у грубій формі, діючи умисно, перевищуючи службові повноваження, почав вимагати у ОСОБА_9 покинути місце складання протоколу та висловлював на його адресу погрози щодо застосування зброї та фізичної розправи, які ображають особисту гідність потерпілого у разі відмови виконати його вимоги. В подальшому ОСОБА_4 розуміючи, що ОСОБА_9 відмовився покидати місце складання протоколу, без наявних на те законних підстав, при відсутності будь-якої загрози як своєму життю і здоров`ю оточуючих, а також публічній безпеці та громадському порядку, усвідомлюючи, що його дії явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, перевищуючи службові повноваження наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_9 та одразу після цього використовуючи спеціальний засіб - балончик зі сльозогінним газом, розпилив його у обличчя ОСОБА_9 , завдаючи йому фізичного болю та моральних страждань. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, перевищуючи службові повноваження ОСОБА_4 , наніс правою рукою три удари в обличчя ОСОБА_9 та після того, як останній намагався відійти від нього та ніякого супротиву не чинив, наніс правою ногою два удари по тулубу ОСОБА_9 .

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_9 .

За викладених обставин 28.07.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками - перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням спеціальних засобів та спричиненням болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого, дій.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим. Його підзахисний характеризується тільки з позитивної сторони. Просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний зазначив, що з пред`явленою йому підозрою не погоджується та щодо обрання відносно нього запобіжного заходу підтримав думку свого захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 28.07.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за кваліфікуючими ознаками - перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням спеціальних засобів та спричиненням болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого, дій.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України підтверджується: висновком службового розслідування щодо порушення службової дисципліни окремими посадовими особами відділення поліції № 2 Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 11.07.2023 року; протоколом огляду від 13.06.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 13.07.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 13.07.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.07.2023 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 13.07.2023 року та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині посилання на необґрунтованість пред`явленої підозри в частині.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи також те, що підозрюваному ОСОБА_4 при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому ризик незаконного впливу на свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про формальність посилання сторони обвинувачення на них та їх відсутність з огляду на те, що у клопотанні не зазначено які саме речі та документи може знищити підозрюваний, який чином він зможе перешкоджати кримінальному провадженню, а також на те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Між тим, щодо клопотання сторони обвинувачення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, слідчий суддя вважає, що вказаний запобіжний захід є надто жорстким та не відповідає ступеню існування ризиків встановлених слідчим суддею у судовому засіданні.

Слідчий суддя враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 позитивно характеризується, має на утриманні дружину та малолітню дитину прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000372 від 13.06.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 00:00 години по 06:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 28.09.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 та потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1