Справа № 489/4149/23
Провадження № 1-кс/489/1043/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

26 липня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000918 від 23.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у його вчиненні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, фізичної особи-підприємця, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зі слів зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом нанесення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень 23.07.2023 близько 23:45 год. біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 . До суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків того: що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності та впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи можливим застосувати запобіжний захід у виді нічого домашнього арешту. При цьому підозрюваний підтвердив факт нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, однак зазначив, що заподіяв тілесні ушкодження під час захисту від групи осіб, які поводили себе агресивно та заподіяли йому тілесні ушкодження. Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 23.07.2023 близько 23:45 год., перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту із ОСОБА_7 , умисно наніс йому один удар ножем в область живота, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, про що внесені відомості до ЄРДР за № 0000918 від 24.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. 24.07.2023 о 07:40 год. ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 24.07.2023 йому вручено підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколів огляду місця події, затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; допитів свідків, потерпілого, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також особистими показаннями ОСОБА_5 , наданими при розгляді клопотання. При цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни ним показань, виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, поєднаного із застосуванням насильства.

При цьому слідчий суддя вважає недоведеним ризик переховування підозрюваного від слідства та суду, оскільки підозрюваний вважається раніше не судимим, має постійне зареєстроване місце роботи, стабільне джерело доходу та постійне місце проживання. Після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення знаходився за своїм місцем проживання, де і був виявлений поліцією, яка провела огляд вказаного домоволодіння та затримала його. Крім того, згідно з даними про судимість, під час перебування під слідством та судом у 1998 році відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та відсутні дані, що він порушував умови вказаного запобіжного заходу. Вказані обставини викликають обґрунтовані сумніви щодо твердження сторони обвинувачення про наявність ризику переховування підозрюваного від суду.

При цьому не є доказом існування вказаного ризику твердження прокурора про те, що підозрюваний не визнає своєї вини в інкримінованому правопорушенні, оскільки особа, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, не зобов`язана погоджуватися зі стороною обвинувачення в частині кваліфікації кримінального правопорушення, навпаки, це право особи використовувати всі законні способи для свого захисту або відмовлятися від дачі показань.

При цьому в судовому засіданні підозрюваний підтвердив факт заподіяння удару ножем потерпілому, але за обставин, які різняться від тих, які викладені в оголошеній йому підозрі, що вказує на те, що на даний час стороною обвинувачення має бути проведено повне та об`єктивне розслідування вказаного кримінального правопорушення та з урахуванням зібраних доказів, після перевірки версії сторони захисту про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень під час захисту від агресивних дій групи осіб, прийняти рішення щодо остаточно кваліфікації дій підозрюваного.

Крім наявності встановлених ризиків, слідчий суддя оцінює в сукупності визначені ст. 178 цього Кодексу обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; відсутність постійного офіційного місця роботи; майновий стан; наявність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 15.06.2023 у справі №800/582/16 (800/515/15), вбачається, що «суддя при ухваленні процесуального рішення про взяття особи під варту за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, як носій судової влади, покликаний забезпечити дотримання права особи на свободу у разі її переслідування державою, повинен розуміти, що правила КПК України, які регламентують процедуру обрання запобіжних заходів, спрямовані на захист права кожного на свободу та особисту недоторканність, запобігають можливості позбавлення свободи будь-кого поза процедурою, встановленою законом. Ідея правового інституту обрання запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, полягає в саме тому, що за природним правом особа є вільною, але не безмежно і може бути обмежена в цьому праві на підставі закону з ініціативи держави в установленому законом порядку. Цей порядок власне й зобов`язує слідчого суддю шляхом судового контролю за дотриманням порядку та підстав позбавлення особи свободи гарантувати, що така особа не буде позбавлена волі доти, доки не будуть надані вагомі докази на підтвердження того, що вона не може залишатися на волі, бо існують ризики, що унеможливлюють обрання іншого, більш м`якшого, запобіжного заходу. Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, яке втілює одне з найбільш значимих соціальних благ, що передбачає недопустимість свавільного втручання у право на свободу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя у кожному випадку повинен принципово і критично ставитися до доводів сторони обвинувачення, якими обґрунтовується необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість та необхідність і доцільність застосування такого запобіжного заходу порівняно з іншими запобіжними заходами».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, виходячи із даних про особу підозрюваного, який вважається раніше не судимим, працює, має стабільне джерело доходу, постійне місце проживання, після вчинення кримінального правопорушення не переховувався від слідства, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість обираючи певний запобіжний захід, слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів), визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження й інтересами досудового розслідування.

Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 та вказують на наявність ризику того, що він може незаконно впливати на потерпілого та свідків, але при цьому не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, тому слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та необхідність покладення на нього додаткових обов`язків, які б унеможливили його перебування поза межами житла та дали б змогу контролювати його належну процесуальну поведінку.

Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід, в даному випадку, буде недостатнім та не зможе запобігти встановленому при розгляді клопотання ризику. Натомість саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Крім того, з наявних в матеріалах клопотання відомостей щодо судимостей підозрюваного вбачається, що протягом свого кримінального минулого та перебування під слідством та судом він жодного разу не переховувався та не оголошувався у розшук у рамках того кримінального провадження відносно нього, що також підтверджує висновки слідчого судді про те, що відносно підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000918 від 23.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, з 26 липня 2023 року до 23 вересня 2023 року включно, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 21.00 до 06.00 години наступної доби, за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, та зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного додаткові обов`язки:

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі міста Миколаєва Миколаївської області;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- у разі наявності документів, що дають право виїзду за кордон, здати їх на зберігання до органу досудового розслідування;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 КПК України, підозрюваного ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати останнього невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходитися в період часу з 21:00 години до 06:00 години наступної доби, за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, на період дії строку запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали - до 23.09.2023 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1