Провадження № 1-кс/344/5779/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 31.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И ЛА :

16.08.2023 до слідчого судді Івано-Франківського міського суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_7 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 31.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з використанням електронних засо бів контролю, до підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у березні 2023 року в ОСОБА_5 в умовах дії правового режиму воєнного стану виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, всупереч п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», поза пунктами пропуску через державний кордон та поза пунктами контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, з метою незаконного збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України в обхід пунктів пропуску в березні 2023 року ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким були відомі маршрут руху через лінію державного кордону поза пунктами пропуску та інформація про місця можливої відсутності прикордонних нарядів.

У другій половині березня 2023 року ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , порушуючи суспільні відносини щодо охорони суверенітету України, цілісності й недоторканості її кордонів, організував незаконне переправлення ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 2300 доларів США та 1200 євро, а також інших осіб через державний кордон України, здійснював керівництво такими діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівки, наданням засобів та усуненням перешкод.

Так, 26.03.2023, приблизно о 10 год 00 хв, ОСОБА_5 з метою організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України зустрівся з останнім на АЗС в смт. Кути Косівського району Івано-Франківської області, де обговорив умови незаконного перетину державного кордону.

27 березня 2023 року, у період часу з 02 год 00 хв по 02 год 50 хв, ОСОБА_5 організував збір та перевезення на невстановленому автомобілі ОСОБА_10 , а також інших осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до роздоріжжя с. Пробійнівка та с. Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області, з метою їх подальшого руху в пішому порядку до українсько-румунського кордону.

В той час ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , отримав від ОСОБА_10 гроші в сумі 2300 доларів США та 1200 євро за організацію незаконного його переправлення через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усунення перешкод.

Після цього, за вказівкою ОСОБА_5 , відповідно до попередньої домовленості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконуючи заздалегідь обумовлені ролі щодо незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 та інших осіб, вийшли з автомобіля на роздоріжжі с. Пробійнівка та с. Грамотне Верховинського району, Івано-Франківської області і розпочали переведення в пішому порядку вказаних осіб до лінії державного кордону України поза пунктами пропуску, через місця відсутності прикордонних нарядів, в бік території Румунії.

Дорогою до українсько-румунського кордону в ОСОБА_10 погіршилося самопочуття, у зв`язку з чим він не зміг продовжувати рух у зазначеному напрямку. 27.03.2023, приблизно о 22 год 30 хв, ОСОБА_9 залишився разом з ОСОБА_10 для проведення його додому, заночувавши у покинутому приміщенні в урочищі Мокрин, с. Зелене Верховинського району Івано-Франківської області. У свою чергу ОСОБА_8 продовжив переведення інших осіб до лінії державного кордону України поза пунктами пропуску, через місця відсутності прикордонних нарядів, в бік території Румунії.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 09 год 00 хв, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпочали повертатись до роздоріжжя с. Пробійнівка та с. Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області. Перебуваючи в урочищі Мокрин, за географічними координатами ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Зелене Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_10 помер в наслідок загального переохолодження тіла.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 . Умисні дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 332 КК України та в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України йому повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначено термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.04.2023, протоколами впізнання від 25.04.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.04.2023, протоколами за результатами проведення НСРД, протоколом огляду предмета, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 332 цього Кодексу відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із конфіскацією майна у будь який час може покинути територію місця свого проживання, перетнувши державний кордон України поза пунктами пропуску тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення;п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані; п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 , будучи добре обізнаний з процесом організації незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, всупереч п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», поза пунктами пропуску через державний кордон та поза пунктами контролю, без документів, що дають право на виїзд з України.

Сторона обвинувачення вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

До органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків у відповідності до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. У зв`язку з цим вважаю, що підстав для застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не має. Окрім цього, вказаний запобіжний захід недостатній для запобігання зазначеним ризикам.

Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також неможливо, оскільки відсутня інформація щодо постійного джерела доходів та власних коштів, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а у даному випадку вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти таким ризикам.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив клопотання задоволити. Додав, що покликання підозрюваного про наявність на утриманні матері пенсійного віку, малолітньої дитини, та неможливість утримання таких іншими особами жодним чином не підтверджено, як і те, що у такого є доходи.

Слідчий підтримав думку прокурора. Додав, що саме цілодобовий домашній арешт здатен забігти зазначеним у клопотанні ризикам. Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 332 КК України, відповідно і особисто може покинути межі країни, переховуватись.

Захисник заперечила щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просила врахувати те, що є депутатом, на його утриманні є неповнолітня дитина та матір похилого віку. Її підзахисний здійснює за матір`ю догляд, оскільки рідні брати перебувають за кордоном. Підозрюваний не має наміру переховуватися або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Просила застосувати щодо підозрюваного домашній арешт у нічний час.

Підозрюваний підтримав думку захисника. Зазначив, що працює бригадиром не офіційно, здійснює будівництво дерев`яних будинків. В його сім`ї ніхто не працює.

Заслухавши учасників, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000161 від 31.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

14 серпня 2023 року ОСОБА_5 в порядку ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме те, що він підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті статті 5, а саме захисту особи від свавілля.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 25.04.2023, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023, протоколи за результатами проведення НСРД.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Разом з тим, слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Так, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні знайшли підтвердження ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція ч.3 ст.332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із конфіскацією майна у будь який час може покинути територію місця свого проживання, перетнувши державний кордон України поза пунктами пропуску тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , будучи обізнаний з процесом організації незаконного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, раніше не судимий, зокрема, те що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, незакінчену вищою освітою, є депутатом. Те що підозрюваний одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_13 та матір похилого віку, жодним чином не підтвердив.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Заперечуючи щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту сторона захисту, послалась на те, що підозрюваний має на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку, яких потрібно утримувати. Однак, таке не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання. Враховуючи, що окрім того, що таке не підтверджено належними доказами. Крім цього, зі слів підозрюваного мати проживає в іншому населеному пункті. Відтак, не можливо встановити необхідності реального постійного догляду такої підозрюваним.

Одного лише твердження підозрюваного не достатньо для переконання, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, за підозрою у вчиненні ним в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного, який є разом з тим депутатом, що в свою чергу підриває авторитет органів державної влади, в очах громадськості сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо авторитету держави.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Згідно ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З урахуванням наведеного, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження на такому етапі.

Наведені слідчим суддею висновки свідчать, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підлягає задоволенню.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст.177, 181, 186, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 14 жовтня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби по місцю реєстрації свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та на в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_5 до 14 жовтня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_4 та прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у випадку необхідності залишити житло він має отримати відповідний дозвіл слідчого, прокурора або суду. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання слідчим чи прокурором щодо його зміни на інший, більш суворий.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала діє до 14 жовтня 2023 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 18 серпня 2023 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1