Справа №:755/7210/23
Провадження №: 1-кс/755/2534/23
"22" серпня 2023 р. м.Київ
Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснює процесуальне керівництво у вказаному об`єднаному кримінальному провадженні за фактом можливого протиправного заволодіння квартирою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 1947 р.н., яка за життя проживала у квартирі АДРЕСА_1 .
Під час досудового розслідуванням було встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 була проведена 03.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину №398 від 03.04.2020 року, виданого вказаним нотаріусом.
В подальшому, вищезазначений нотаріус 25.06.2020 року зареєстрував право власності на цю квартиру за ОСОБА_7 на підставі договору іпотеки від 03.04.2020 року, договору позики від 03.04.2020 року, заяв від 25.06.2020 року та 12.05.2020 року, які посвідчені так само приватним нотаріусом ОСОБА_5 .
Проте, за інформацією керівництва ЖБК «БУРЕВІСНИК-1», який створений у будинку за вказаною адресою, у квартирі АДРЕСА_2 проживала її власниця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки ОСОБА_4 не мала близьких родичів у місті Києві, то за нею доглядали сусіди.
Після смерті ОСОБА_4 , у квітні 2020 року, з`явився чоловік ОСОБА_8 , який назвався її спадкоємцем. На цей час до квартири приходять інші особи, які називають себе власниками квартири, які намагаються потрапити до неї.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 03.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як спадкоємцю після смерті ОСОБА_4 , 1974 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_9 , державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори 27.06.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1879.
Проте, на запит окружної прокуратури Шістнадцята київська державна нотаріальна контора надала копію заповіту, посвідченого 27.06.2002 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 , зареєстрованого в реєстрі за №3-1879.
Вказаний заповіт складений від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на випадок свої смерті розпорядилася заповісти свою квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_11 , тобто іншій особі, ніж вказано у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 03.04.2020 року.
На підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 06.06.2023 року №755/7210/23 (1-кс/755/1593/23) у приватного нотаріусу ОСОБА_5 13 червня 2023 року було вилучено спадкову справу №02/2020 щодо майна померлої ОСОБА_12 .
Серед іншого, у матеріалах справи міститься спеціальний бланк нотаріального документу серії АЕК №963549, на якому викладено заповіт від 27.06.2002 року від імені ОСОБА_4 , 1947 р.н., на користь ОСОБА_6 ; заповіт посвідчений 27.06.2002 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 під №3-1879.
Вказаний бланк оглянуто прокурором 14.06.2023 року, про що складений відповідний протокол огляду.
Під час огляду вищезазначеного заповіту встановлено, що у його тексті вказано, серед іншого, що ОСОБА_4 народилася 1947 року у місті Києві. Проте, згідно інформації зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) щодо цього заповіту, місцем народженням ОСОБА_4 є Російська Федерація. Ця обставина додатково підтверджує обґрунтовану підозру про те, що вказаний заповіт на ім`я ОСОБА_6 має ознаки підробки.
Постановою прокурора від 14.06.2023 року вказаний спеціальний бланк нотаріального документа визнано речовим доказом.
На підставі постанови прокурора у кримінальному провадженні від 14.06.2023 року експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС проведено судово-технічну експертизу документу бланку вилученого заповіту.
Таким чином, у органу досудового розслідування є усі підстави вважати, що невстановлені особи незаконно заволоділи вказаною квартирою на підставі підробленого заповіту від імені ОСОБА_4 та відчужили її іншій особі.
З огляду на це, прокурор вважає, що вилучені у приватного нотаріуса ОСОБА_5 документи мають важливе значення для кримінального провадження та фактично є речовими доказами, оскільки зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази під час кримінального провадження.
Зокрема, вилучений бланк заповіту є підробним, що був використаний для незаконного оформлення права власності на квартиру за особою, яка не мала на це право.
При цьому, вилучені інші документи спадкової справи, зокрема, заява про прийняття спадщини, інші заяви, містять оригінали підпису та почерку ОСОБА_6 , які свідчать про те, що він або інша особа від його імені незаконно оформила спадкові права на вказану квартиру. Оскільки дані документи містять підпис та почерк ОСОБА_6 , вони у своїй сукупності з іншими документами спадкової справи є доказами у цьому кримінальному провадженні.
Разом з тим, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_13 від 06.06.2023 № 755/7210/23 містить зобов`язання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 після проведення експертиз повернути вилучені документи приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .
Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Разом з тим, в матеріалах клопотання міститься заява прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про розгляд клопотання без його участі.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, суд приходить до наступного
Так, відповідно до вимог ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідності такого арешту.
Як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 була проведена 03.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину №398 від 03.04.2020 року, виданого вказаним нотаріусом.
Разом з тим, в клопотанні прокурора належним чином не наведено обґрунтування, необхідності накладення арешту на документи спадкової справи №02/2020 від 07.02.2020 року до майна померлої ОСОБА_4 , вилучені 13.06.2023 року під час тимчасового доступу у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва №755/7210/23 від 06.06.2023 року, зокрема не зазначено підстав, що викликають необхідність в накладенні такого арешту, яким критеріям відповідає майно, згідно положень ст.98 КПК України, на яке прокурор просить накласти арешт, в тому числі мету арешту такого майна відповідно до ч.2 ст.170 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна не підлягає задоволенню, оскільки за відсутності належного обґрунтування відсутня сукупність підстав вважати, що документи спадкової справи №02/2020 від 07.02.2020 року до майна померлої ОСОБА_4 на які прокурор просить накласти арешт відповідають критеріям, визначеними положеннями ст.170 КПК України.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 170-172, 309, 369 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: