ЄУН № 337/2104/22
Провадження 1-кп/337/60/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

встановив:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою посилаючись на те що, підстав для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, раніше встановлені судом ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та надалі вчиняти кримінальні правопорушення - не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що його мати хворіє, зобов`язується виконувати усі обов`язки суду та не перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник проти задоволення прокурора заперечує, вважає, що ризики, на які посилається прокурор не є актуальними, наразі судове слідство майже завершено, заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт просить задовольнити, посилаючись на наявність у його підзахисного постійного місця мешкання та стійкість соціальних зв`язків з матір`ю, яка присутня у судовому засіданні.

Прокурор за клопотанням сторони захисту заперечив, оскільки наразі не допитаний основний свідок ОСОБА_6 , яка є знайомою обвинуваченого, стороною обвинувачення вживаються усі заходи щодо встановлення її місця перебування та подальшого допиту, тому ризик можливого впливу на свідка є актуальним.

Захисник у реплиці зазначив, що цьому ризику можна запобігти шляхом покладення на обвинуваченого певного обов`язку.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин в особливо великих розмірах з метою збуту, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, свою причетність до якого заперечив. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, в т.ч. за аналогічне кримінальне правопорушення. В межах даного кримінального провадження він обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, у зв`язку з чим у випадку визнання його винуватим покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі, до взяття під варту офіційно не працював, офіційних джерел доходу не мав, - все це у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність відбуття покарання, у разі доведеності його вини, може переховуватися від суду, та впливати на свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки за доводами прокурора, саме пояснення цих свідків у сукупності з іншими доказами, мають вирішальне значення для доведення провини останнього в інкримінованому злочині, причетність до якого обвинуваченим наразі заперечується. Так, зокрема, свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що обвинувачений пред`являв до нього претензії щодо його викриття, при цьому погрожував йому. Свідок ОСОБА_8 , яка за доводами сторони обвинувачення є знайомою ОСОБА_4 , покази якої є суттєвими для доведеності провини останнього є суттєвими, наразі не допитана судом, тому ризик можливого впливу на неї не втратив своєї актуальності.

Ризик у вигляді можливості вчиняти кримінальні правопорушення, що передбачений п 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі відсутній, оскільки обвинувачений ізольований від суспільства, про що суд зазначав у попередніх ухвалах, прийнятих з аналогічних клопотань прокурора.

Таким чином, суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, та приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як інші, більш м`які, запобіжні заходи в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає, оскільки жодних доказів на підтвердження необхідності здійснення стороннього догляду за своєю матір`ю суду не надано, доводи щодо наявності постійного місця мешкання та стійкості соціальних зв`язків не є переконливими, оскільки з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що незадовго до затримання ОСОБА_4 орендував житло разом зі свідком ОСОБА_9 . Крім того, обраний на досудовому слідстві запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор до 16 липня 2023 року, включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, захиснику, прокурору та ОСОБА_10 - для відома.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1