Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/256/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000107, на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровоград, українця, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.07.2010 Кіровським районним судом м. Кіровоград за ст. 185 ч.3, ст. 76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений іспитом терміном на 3 роки;

- 24.01.2011 Ленінським районним судом м. Кіровоград за ст. 309 ч.1, ст. 71 ч.1КК України до 4 років 1 місяця;

-13.05.2011 Ленінським районним судом м. Кіровоград за ст. 185 ч.3, ст. 186 ч., ст. 70 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 6 років позбавленні волі,

визнано винуватим та засуджено до покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності; за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності. Вказаним вироком також вирішено питання щодо речових доказів,

за участі сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_9 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з корисливих мотивів, та за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за наступних обставин.

В кінці грудня 2017 року, близько 20 години, більш точний час та дата не встановлена, ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки прибув до домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . Проникнувши через вікно до вказаного будинку та опинившись в приміщенні кухні, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, почав розбирати плиту пічного опалення, металеві деталі, якої мав на меті викрасти та саме в цей момент з сусідньої кімнати будинку вийшла господарка - ОСОБА_10 , яка побачила протиправні дії ОСОБА_7 та почала робити зауваження останньому. ОСОБА_7 , в свою чергу усвідомлюючи, що його злочинні дії набули відкритого характеру, вирішив продовжити викрадення майна ОСОБА_10 , подолавши опір потерпілої, вбивши останню. В ході сварки яка виникла між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , останній натрапив рукою на предмет, який має рубаючі властивості та саме в цей момент у останнього виник умисел на вчинення вбивства господарки будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вбивство з корисливих мотивів, взявши рукою предмет, який має рубаючі властивості, з метою подолання опору ОСОБА_10 , усвідомлюючи можливість настання смерті останньої, ОСОБА_7 почав наносити удари ОСОБА_10 в різні частини тіла, а саме переважно в голову, чим спричинив останній відповідно, до висновку експерта №115 від 26.04.2018 тілесні ушкодження у вигляді: А) черепно-мозкової травми з пошкодженням твердої, м`якої мозкових оболонок, речовини головної оболонки в тім`яної та потиличній долі зліва, крововиливу під тверду мозкову оболонку в проекції тім`яної та потиличної долей зліва, крововиливів під м`які мозкові оболонки в праві лобній долі, в скроневій і потиличній долях з права та з зліва, в лівій тім`яній долі, забою головного мозку правих та лівих потиличних долях, багато уламковий перелом кісток зводу та основи черепа, ран в лівій лобній, в області лівої брови та правої тім`яної областях голови, крововиливу скроневої області з права з переходом на нижньощелепному суглобі та нижню щелепу; крововиливу на верхній губі з права та з ліва, травматичних підвивихів зубів на верхній щелепі 5 зуба з права, на нижній щелепі: 1 з права, 1 зліва; травматичного вивиху 4 зуба на верхній щелепі з ліва, спричинені прижиттєво. Тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми з пошкодженням твердої, м`якої мозкових оболонок, речовини головної оболонки в тім`яній та потиличній долі зліва, крововиливу під тверду і м`яку оболонки, багато уламковий перелом, рани в лівій лобній області лівої брови, правої тім`яної і тім`яної областях, кровавили в області обличчя відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та знаходяться в прямому причино-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма з пошкодженням твердої, м`якої мозкових оболонок, крововилив під тверду і м`яку мозкові оболонки, забій головного мозку, багато уламковий перелом кісток зводу та основи черепу, ускладнений набряком головного мозку.

Після вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_7 заволодів належним майном господарки будинку, а саме, металевими деталями плити пічного опалення, мідними деталями з телевізорів, що були в будинку та продуктами харчування, а саме крупою, пляшкою олії та картоплею, після чого залишив вказане домоволодіння.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності; за п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

В обґрунтування своїх вимог прокурор, посилаючись на положення ст. ст. 50, 65 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я» та №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання, рішення Конституційного Суд України №15-рп/2004 від 02.11.2024, вказує на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не було враховано характеристику вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які є умисними. Крім того, обвинувачений раніше неодноразово вчиняв умисні кримінальні правопорушення за які був засуджений, однак знову проник до домоволодіння де виявивши опір власниці заподіяв її смерть та заволодів майном, при цьому у вчиненому не розкаюється. За вказаних обставин вважає, що призначене судом ОСОБА_7 покарання не є достатнім для його виправлення.

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст.185 КК України, а за п.6 ч.2 ст.115 КК України виправдати.

В обґрунтування своїх вимог, які за своїми вимогами є майже ідентичними, посилаються на те, що суд, як на докази вини ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, послався на показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , однак вказані особи не були безпосередньо на місці вчинення злочинів, не бачили, що ОСОБА_7 прибув до місця проживання ОСОБА_17 в кінці грудня 2017 року чи виходив з будинку з викраденими речами. Натомість обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що він дійсно викрав речі з будинку ОСОБА_17 , однак це було в кінці січня 2018 року та які здав свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які повідомили суд про вказані обставини.

Висновки експертів на які посилається суд як на докази причетності обвинуваченого також не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки на знарядді вбивства (на металевому ломі та топорищі металевої частини сокири) не знайдено крові ОСОБА_7 та слідів ДНК, на його одязі також не знайдено крові ОСОБА_17 ( висновки експертів № 41 та №42 від15.03.2018).

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинуваченим та захисником заявлялись клопотання про виклик осіб, які могли підтвердити певні обставини та про проведення експертиз, однак судом у їх задоволенні було відмовлено, що призвело до неповноти судового розгляду.

Отже в розумінні приписів п.3 ч.1 ст.284 КПК України не встановлені докази для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України і вичерпані можливості їх отримання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які вимоги поданих апеляційних скарг підтримали у повному обсязі, та просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, висновок прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Як убачається із матеріалів справи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав частково та пояснив суду, що в січні 2018 року він, помітивши, що біля будинку відсутні на снігу будь-які сліди ОСОБА_10 , та зробивши висновок про тривалу її відсутність вдома, вирішив скоїти з будинку крадіжку майна, належного ОСОБА_18 . Вийнявши з вікна кухні скло, проник до будинку, звідки викрав металеву плиту, колісники, ломик та деталі від телевізора з кольорового металу. Викрадене майно здав до пунктів приймання металобрухту. Під час крадіжки майна в будинку ОСОБА_10 не було, її тіло в будинку не бачив. Категорично стверджує, що крадіжку вчинив в 20-х числах січня 2018 року, оскільки викрадене майно вивозив на дитячих санках по снігу, якого в грудні 2017 року ще не було. Заперечує свою причетність до скоєнні вбивства ОСОБА_19 . Зазначає, що визнавальні покази на досудовому слідстві давав під психологічним та фізичним тиском.

Незважаючи на часткове не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вбивстві та не погодження з кваліфікацією дій в частині крадіжки майна, вина обвинуваченого доводиться дослідженими в судовому засіданні наступними доказами, належність та допустимість яких не викликав у суду сумнів.

Показами потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив суду, що ОСОБА_10 , яка доводиться йому племінницею останній раз бачив 28.12.2017. В подальшому, на новорічні свята її ніхто не бачив, тому вирішили перевірити чи все з нею добре. Відкривши будинок, виявили в ньому труп ОСОБА_10 та викликали поліцію. Зазначає, що ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні будинку мав би бачити тіло ОСОБА_10 .

Показами свідка ОСОБА_13 , який повідомив суду, що 27-29 грудня 2017 року (точну дату свідок не пам`ятає) о 21-22 годині до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_7 та запропонував на продаж чавунну плиту розміром 600x300 мм., комплект колісників до неї та металевий ломик. Свідок придбав дані речі у обвинуваченого за 50-70 грн. Вказані речі у нього зберігалися протягом 2 місяців до приходу працівників поліції. В тому ж вигляді і на тому ж місці де він їх залишив після придбання у ОСОБА_7 . Стверджує, що в січні- лютому 2018 року плиту та колісники обвинувачений не приносив на продаж.

Показами свідка ОСОБА_14 , яка повідомила суду, що з обвинуваченим ОСОБА_11 проживала спільно з квітня 2017 року. По факту вбивства ОСОБА_10 їй нічого невідомо. 26.01.2018 ОСОБА_7 взяв дитячі санки, поклав на них сумку з металом та відвіз на метало- приймальний пункт. Отримані кошти надав свідку, щоб поїхати в село Димитрове. Зі слів ОСОБА_7 знає, що металобрухт він взяв у потерпілої ОСОБА_10 Повідомила суду, що ОСОБА_10 останній раз бачила з двома чоловіками на вулиці 29.12.2017 приблизно о 17-ій годині. Обвинувачений з 17-18:30 години був вдома, а о 19-ій вона, обвинувачений, діти та брат свідка поїхали святкувати Новий рік в с. Веселівка. Повернулися додому 03.01.2018 о 16-ій годині. 4-го чи 5-го січня обвинувачений приніс пів пляшки олії та крупи. Зазначила, що обвинувачений виглядав спокійно, будь-яких тілесних ушкоджень вона на ньому не бачила.

Показами свідка ОСОБА_15 яка повідомила суду, що працювала комірником у СПГ «Чумак» та приймала металобрухт. В грудні 2017 року перед Новим роком обвинувачений приходив до неї та в клітчастій сумці приносив розбитку чавунну плиту на металобрухт. Стверджує, що 29.12.2017 ОСОБА_10 не могла йти з магазину, оскільки її там не було протягом тижня до Нового року.

Показами свідка ОСОБА_16 , який повідомив суду, що працював в Кіровоградському РВ дільничним інспектором. В січні 2018 року, точну дату згадати не зміг, йому зателефонував ОСОБА_12 та спитав чи не затримували ОСОБА_10 . Свідок повідомив, що не затримували. Тоді, ОСОБА_12 повідомив, що буде відкривати будинок де проживає ОСОБА_10 , оскільки її тривалий час ніхто не бачив. Через деякий час ОСОБА_12 зателефонував повторно та повідомив, що виявили тіло ОСОБА_10 . На місце пригоди виїхав свідок та начальний райвідділу, де виявили тіло, розібраний телевізор та розібрану плиту. Після приїзду оперативної групи та працівників карного розшуку почали проводити опитування громадян. Він випадково зустрів співмешканку обвинуваченого - ОСОБА_14 та спитав її де знаходиться ОСОБА_7 . З`ясувавши телефон обвинуваченого зателефонував йому, дізнався, що він перебував в м. Києві на заробітках та повідомив про необхідність приїзду в райвідділ. В подальшому, виявилося, що ОСОБА_11 в Києві не був. Від ОСОБА_14 дізнався, що вона бачила потерпілу ОСОБА_10 з чоловіками перед Новим роком. Викликавши осіб, на яких вказала ОСОБА_14 , останні заперечили слова ОСОБА_14 , крім того, сама ОСОБА_14 не змогла впізнати тих осіб, на яких сама ж вказала. Це дало підстави вважати, що ОСОБА_14 говорить неправду та викликало підозру у причетності до скоєного ОСОБА_7 . В подальшому, зустрівши ОСОБА_13 з`ясував у останнього, що ОСОБА_7 здавав йому чавунну плиту та колісники. У ОСОБА_15 також виявили металеві деталі з телевізора. Стверджує, що ОСОБА_7 , зайшовши в кухню будинку, де жила ОСОБА_10 та викравши чавунну плиту, колісники, деталі телевізора, не міг, навіть в темному приміщенні, не побачити тіло ОСОБА_10 .

Показами експерта ОСОБА_20 який в судовому засіданні підтвердив свій висновок та повідомив суду, що при проведенні експертизи експерту не надавалися предмети, якими могли бути спричинені тілесні ушкодження. Тому, не визначалося чим саме були спричинені тілесні ушкодження: ломом чи сокирою. В той же час, характер тілесних ушкоджень свідчить, що вони були спричинені різними видами предметів: тупим та гострим, що може свідчити, як про різні предмети, так і про один предмет, який має різні контактуючі поверхні.

Окрім того, вина обвинуваченого доводиться письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом ОМП від 31.01.2018, в ході якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , та було виявлено труп ОСОБА_10 , та виявлено і вилучено вирізи з нашаруванням РБК, зіскоби РБК,накладний замок Т. 1 а.п. 15-22;

- протоколом ОМП від 01.02.2018 в ході якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , та було виявлено і вилучено сокиру з нашаруванням РБК Т1а.п. 29-37;

- протоколом ОМП від 03.02.2018 в ході якого у ОСОБА_13 було виявлено та вилучено металеву плиту, комплект колісників та металевий стержень Т.1 а.п. 40-45;

-протоколом ОМП від 03.02.2018, в ході якого в домоволодінні АДРЕСА_1 , та було виявлено і вилучено одяг Т.1.а.п. 47-53;

- висновком експерта №115 від 26.04.2018 згідно якого смерть ОСОБА_10 настала від ЧМТ з пошкодженням твердої, м`якої мозкової оболонок, крововиливами під тверду і м`яку мозкові оболонки, забоєм головного мозку, багато уламкового перелому кісток зводуі основи черепу, що ускладнився набряком головного мозку Т.1. а.п 115-118;

- висновком експерта №32 від 21.03.2018 згідно якого рани на шкірі з потиличної ділянки голови є забійною та має ознаки дії тупого твердого предмета з травмуючою поверхнею у вигляді обмеженого за довжиною двогранного кута із дещо заокругленою вершиною. Два пошкодження на лівій тім`яній кістці, виникли внаслідок дворазової дії предмета, який володіє рубаючими властивостями, має форму клину, що розширюється та ширину леза не менше приблизно 58 мм. Інші пошкодження кісток склепіння черепа є результатом не менше одинадцятьох, ймовірно, локальних травмуючих впливів тупого-твердого предмета. Пошкодження, виявлені на кістках склепіння черепа, виникли в результаті дії предметів різних видів - рубаючого та тупого Т.1 а.п. 124-156;

- висновком експерта №41 від 15.03.2018 згідно якого на змивах з закріплюючої частини топорища знайдена кров людини, походження крові від трупу ОСОБА_10 не виключається Т.1 а.п. 175-177;

- висновком експерта №115 від 28.05.2021 згідно якого відсутні об`єктивні дані за якими можна говорити про утворення тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_10 від дії тупого предмету циліндричної форми (схожим на лом). Враховуючи характер, розміри, форму ран в лобній ділянці зліва, в тім`яній ділянці, в потиличній ділянці справа, можна говорити, що рани могли бути спричинені тупим предметом з травмуючою поверхнею 2-х і 3-х граного кута, якою могла бути поверхня сокири. Ушкодження на лівій тім`яній кістці Виникли від 2-разової дії предмету, який має властивості рубаючі (лезо сокири). Інші ушкодження кісток склепіння черепа, синці в ділянці верхньої губи, правій скроневій ділянці, в лівій лопатковій ділянці виникли від локальних травматичних дій тупого предмету, в яких форма та розміри контактуючої поверхні предмета не відобразилися. Ушкодження у вигляді ран в лобній ділянці, в тім`яній ділянці, в потиличній ділянці не могли виникнути за механізмом, на який вказує підозрюваний ОСОБА_7 у протоколі проведення слідчого експерименту 05.02.2018. Кількість травматичних дій від яких утворилися тілесні ушкодження (не менше 16) не відповідають кількості травматичних дій на які вказує ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту. т. 3 а.п. 162-166;

- висновком експерта №42 від 06.04.2021 згідно якого чотири рани на трьох частинах шкіри трупа ОСОБА_10 могли бути спричинені ребрами та кутами ударної поверхні обуха сокири, наданої для проведення експертизи. Два ушкодження лівої тім`яної кістки склепіння черепа трупа ОСОБА_10 могли бути спричинені лезом наданої для проведення експертизи сокири. Інші ушкодження склепіння черепа визначено непридатними для порівняльного дослідження. Т. 3. а.п. 168 -182.

Суд, згідно мотивувальної частини вироку надав відповідної оцінки поясненням обвинуваченого в частині вчинення крадіжки в січні 2018 року і непричетності до скоєного вбивства ОСОБА_10 та вірно розцінив, як намагання уникнути покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, оскільки такі пояснення спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Також суд спростував показання обвинуваченого ОСОБА_7 про вчинення крадіжки 26 січня 2018 року, а також і показання свідка ОСОБА_14 в частині того, що з 17-ої години 29.12.2017 року обвинувачений перебував вдома, після чого о 19-ій годині вони поїхали в с Веселівка святкувати Новий рік.

Враховуючи встановлені обставини, а саме вибір ОСОБА_7 знаряддя для вчинення злочину, умисне завдання численних тілесних ушкоджень у життєво важливі органи потерпілої свідчать про те, що усі дії ОСОБА_7 носили усвідомлений, послідовний, цілеспрямований характер, об`єднані єдиним умислом та були спрямовані саме на вбивство потерпілої ОСОБА_10 та перебувають у прямому зв`язку з умислом на заволодіння її майном.

Аналізуючи вище наведені докази, зокрема кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції на переконання судової колегії, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що жоден наданий суду першої інстанції доказ не залишився поза його увагою, порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, не встановлено.

За наведених вище обставин, апеляційний суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як вбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з корисливих мотивів, та за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України.

Так судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення. Як особа, ОСОБА_7 по місцю проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин у провадженні, особи обвинуваченого, який не працює, має не зняті та не погашені судимості, не розкаявся, не став на шлях виправлення, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства і застосування до обвинуваченого ст. 69,75 КК України є безпідставним.

Посилання прокурора про необхідність ухвалення нового вироку апеляційним судом та призначення ОСОБА_7 більш тяжкого покарання за обставин, зазначених в апеляційній скарзі, не заслуговують уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відносяться до категорій особливо тяжких злочинів, також врахував суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої,дані про особу обвинуваченого, стан здоров`я, відношення до скоєного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже суд призначив обвинуваченому покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, визначені положеннями статей 50, 65-67 КК України, що також не суперечить роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким рішенням суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного покарання і вважає його обґрунтованим і вмотивованим, та яке буде слугувати у виправленні обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Також є безпідставними посилання обвинуваченого та його захисника про необхідність ухвалення нового вироку апеляційним судом, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст.185 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ст.185 КК України, а за п.6 ч.2 ст.115 КК України виправдати, за зазначених в апеляційній скарзі обставин, враховуючи наступне.

Так апелянти посилаються на те, що потерпілий ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не були безпосередньо на місці вчинення злочинів, не бачили, що ОСОБА_7 прибув до місця проживання ОСОБА_17 в кінці грудня 2017 року чи виходив з будинку з викраденими речами, а тому їх показання не доводять винуватість обвинуваченого у вчиненому. Натомість обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що він дійсно викрав речі з будинку ОСОБА_17 , однак це було в кінці січня 2018 року та які здав свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , які повідомили суд про вказані обставини.

Однак як убачається із оскаржуваного вироку свідок ОСОБА_13 однозначно вказує на те, що придбав 27-29 грудня 2017 року у обвинуваченого металеву плиту, колісники та ломик, пов`язуючи дану подію з тим, що придбане майно у обвинуваченого залишилося лежати на тому самому місці, де свідок його поклав після придбання і до приїзду працівників поліції.

Аналогічно, свідок ОСОБА_15 категорично наполягає на придбанні металобрухту, в тому числі кольорових металів з телевізора, у ОСОБА_21 в кінці грудня 2017 року.

Суд вірно відмітив про обґрунтований сумнів показань ОСОБА_7 про вчинення крадіжки 26 січня 2018 року. Так, виходячи з розташування кімнат в будинку ОСОБА_10 , їх розмір, тривалий час перебування трупа потерпілої в будинку, обвинувачений об`єктивно не міг не помітити наявність трупа потерпілої в будинку та не відчути трупний запах.

Суд також не поклав в основу вироку суду показання свідка ОСОБА_14 в частині того, що з 17-ої години 29.12.2017 року обвинувачений перебував вдома, після чого о 19-ій годині вони поїхали в с. Веселівка святкувати Новий рік, в той же час, свідок бачила о 17-ій годині ОСОБА_10 в компанії чоловіків, оскільки свідок давала плутані та не конкретні пояснення в частині дат та послідовності подій. Крім того, пояснення даного свідка перевірялися працівниками поліції і не знайшли свого підтвердження. Так, з показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що особи, на яких вказала ОСОБА_14 заперечили твердження свідка, а сама ОСОБА_14 не змогла впізнати цих осіб, як таких, що вона бачила разом з ОСОБА_10 . Крім того, свідок ОСОБА_15 категорично заперечила можливість перебування ОСОБА_10 29.12.2017 року в магазині, звідки, за словами ОСОБА_14 йшла потерпіла разом із чоловіками.

Саме по собі твердження обвинуваченого стосовно того, що він здавав ОСОБА_13 та ОСОБА_15 металобрухт 26.01.2018 і привозив даний металобрухт на дитячих санках не спростовують факту вчинення ним вбивства ОСОБА_10 та розбійного нападу на неї в грудні 2017 року.

Апелянти також посилаються на те, що висновки експертів № 41 та № 42 від 15.03.2018 не підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки на знарядді вбивства (на металевому ломі та топорищі металевої частини сокири) не знайдено крові ОСОБА_7 та слідів ДНК, на його одязі також не знайдено крові ОСОБА_17 .

Однак із дослідженого судом першої інстанції висновку експерта № 41 від 15.03.2018 вбачається, що на змивах з закріплюючої частини топорища знайдена кров людини, походження крові від трупу ОСОБА_10 не виключається (т.1 а.п. 175-177).

Із висновку експерта № 42 від 06.04.2021 вбачається, що чотири рани на трьох частинах шкіри трупа ОСОБА_10 могли бути спричинені ребрами та кутами ударної поверхні обуха сокири, наданої для проведення експертизи. Два ушкодження лівої тім`яної кістки склепіння черепа трупа ОСОБА_10 могли бути спричинені лезом наданої для проведення експертизи сокири. Інші ушкодження склепіння черепа визначено непридатними для порівняльного дослідження (т. 3 а.п. 168 -182).

Зазначені досліджені судом першої інстанції висновки вказаних експертиз в сукупності з дослідженими експертизами № 32 від 21.03.2028, № 115 від 26.04.2028 та від 28.05.2028 (т.1 а.п. 115-118, 124-126, 162-166), а також і в сукупності із показаннями допитаних судом потерпілого, свідків та іншими дослідженими доказами зазначеними в мотивувальній частині вироку, повністю доводять винуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій за п.6 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК України.

Не заслуговують уваги посилання апелянтів на необхідність допиту в якості свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , оскільки їх повні анкетні дані, місце проживання невідомі та як зазначив обвинувачений вказані особи не були свідками тих подій, які поставлені у винуватість ОСОБА_7 , а крім того також не узгоджуються із положеннями ст.404 КПК України.

Також не підлягає задоволенню твердження обвинуваченого про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України та зарахування у строк покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як злочини ним були вчинені в кінці грудня 2017 року, а під вартою ОСОБА_7 перебуває з 04.02.2028, тому на нього не розповсюджується положення Закону України №838-VIII від 26.11.2015.

Безпідставними є і вимога обвинуваченого про застосування до нього положень ст. 616 КПК України, так як на даній стадії розгляду апеляційний скарг апеляційний суд позбавлений такої можливості, а крім того положення вказаної статті цього Кодексу не розповсюджується на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене статтями також і 115, 187 КК України.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційних скаргах не наведено, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4