Справа № 159/7022/13-к Провадження №11-кп/802/12/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

виправданих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Ковеля, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, уродженець м. Ковеля, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, раніше не судимий,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українка, громадянка України, уродженка м. Ковеля, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , заміжня, не працює, раніше не судима,

визнані невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України та виправдані за недоведеністю у вчиненні ними кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вироком суду вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И В

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, обвинувачуються у тому, що у період з початку 2012 року до 01 вересня 2013 року у м. Ковелі, Волинської області, діючи з прямим умислом та особистою корисливою зацікавленістю, спрямованою на отримання незаконного прибутку, всупереч вимогам статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року, відповідно до яких гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, а азартна гра будь яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику, як отримати виграш (приз) у будь якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості, і така діяльність на території України є забороненою, діючи у складі організованої групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у підвальному приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_4 та приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_5 , займалися забороненим видом господарської діяльності гральним бізнесом.

Зокрема, на початку 2012 року, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, будучи обізнаним з правилами азартних карткових ігор, зокрема «Покер», умовою участі в якому є внесення гравцями ставок ігровими фішками, придбаними за певну суму готівкових грошових коштів, яка залежала від номінальної вартості фішки, що давало можливість отримати грошовий виграш, і результат якої залежав від випадковості (комбінації карт), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних корисливих дій, що полягай у посяганні на конституційні принципи пріоритету прав і свобод людини і громадянина, захисту моральності та здоров`я населення, заборони використання власності на шкоду людині і суспільству, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання шкоди охоронюваним законом вказаним інтересам громадян, а також держави внаслідок несплати податків та інших платежів за отримувані неконтрольовані доходи, і свідомо бажаючи їх настання, таким чином посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення діяльності , щодо якої є заборона, а саме проведення азартних карткових ігор в « ІНФОРМАЦІЯ_4 », обрав джерелом свого постійного прибутку вказану протиправну діяльність заняття гральним бізнесом.

З цією метою особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, достовірно знаючи про функціонування у АДРЕСА_4 клубу спортивного покеру, усвідомлюючи при цьому, що успішна реалізація його злочинного задуму та досягнення кінцевої мети вчинення злочинів без залучення інших осіб будуть неможливими, оскільки для організації незаконної діяльності щодо азартної гри в «Покер» потрібні особи, які залучатимуть гравців , проводитимуть та контролюватимуть ігри, отримуватимуть грошові ставки, видаватимуть ігрові фішки, карти та інші атрибути необхідні для гри в «Покер», вирішив використати для реалізації свого злочинного плану громадську організацію «Ковельська федерація настільних спортивних ігор», утворену трьома мешканцями м. Ковель та зареєстровану у виконкому Ковельської міської ради Розпорядженням № 102 від 01 квітня 2010 року.

При цьому, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаючи, що цією федерацією вже орендується окреме нежитлове (підвальне) приміщення за вказаною адресою, в якому розміщений гральний зал, призначений для проведення карткових ігор; в самому залі є спеціальне гральне обладнання стіл, що призначений для проведення одночасно лише одного сеансу однієї карткової гри з декількома гравцями за участю працівника дилера, що вступає як учасник чи спостерігач; в грі використовується ігровий замінник грошової одиниці гривні предмет встановленого зразка (фішка), а тому вказані атрибути карткової гри є достатніми для перетворення спортивних карткових ігор в азартні, а саме приміщення фактично є облаштованим для використання, як підпільного казино. Також, даний заклад має штат працівників та постійних клієнтів, а наявна форма юридичної особи є ідеальною для створення видимості легального існування та прикриття у такий спосіб протиправної діяльності підпільного ігрового казино для проведення азартних ігор.

Тому, для полегшення організації вчинення задуманого, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження вступила у злочинну змову з ОСОБА_7 , запропонувавши останньому спільно займатися протиправною діяльністю ігровим бізнесом, а також залучити до реалізації розробленого плану жителів м. Ковель ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а у подальшому ОСОБА_10 , які являлись членами громадської організації «Ковельська федерація настільних спортивних ігор».

Після цього, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що вищевказані особи, зважаючи на специфіку діяльності ігрового закладу мають бажання займатися картковими іграми, вирішили використати поєднання їх інтересів з матеріальною зацікавленістю через можливість отримання значних незаконних доходів (прибутку), таким чином отримавши від них добровільну згоду на здійснення спільної, тривалої протиправної діяльності в сфері господарської діяльності, пов`язаної із організацією та проведенням не спортивних, а азартних карткових ігор, що заборонено законодавством.

Безпосередньо, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , свідомо взявши на себе роль організаторів та керівників створеної ними для вчинення кримінальних правопорушень злочинної групи, повідомили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та залучену пізніше (Заєць) ОСОБА_12 про план злочинної діяльності, переконали їх у тому, що дана діяльність не може бути виявленою та викритою правоохоронними органами за умов здійснення чіткої взаємодії між учасниками групи, направленої на досягнення кінцевої мети організації та проведення грального бізнесу, завчасного детального планування злочинів, розподілу ролей, дотримання внутрішньої дисципліни, впровадження заходів прикриття та конспірації, та гарантує отримання значних кримінальних прибутків і уникнення від будь якої відповідальності за сковані злочини.

При цьому, роль особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 як організаторів та керівників новоствореного злочинного об`єднання полягала у забезпеченні облаштування підпільного казино для зайняття азартними іграми з використанням вже наявного спеціального грального обладнання столів, гральних карт, фішок та інших атрибутів для грального бізнесу; організації проведення гри покер на гроші особами, підшуканими членами даної злочинної групи; розподілення прибутків отриманих від здійснення незаконної діяльності у сфері грального бізнесу; тобто керуванні злочинними угрупуванням та його забезпеченні.

Крім того, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , на виконання взятих на себе функцій організаторів та керівників організованої групи, для забезпечення її стійкості та згуртованості, розробили загальні правила поведінки, спрямовані на беззаперечне виконання їх наказів і створення тісних стосунків між її членами, котрі базувались на бажанні кожного отримувати стабільні кримінальні прибутки для задоволення власних потреб у грошах, а в подальшому здійснювали детальне планування вчинення злочинів в залежності від підшуканих гравців гри в «Покер», керували діями їх виконавців, приймали в них безпосередню участь, розробляли заходи направлені на конспірацію здійснюваної протиправної діяльності з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне.

Прикриттям цієї злочинної діяльності та способом унеможливлення її викриття правоохоронними органами, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , як організаторами та керівниками злочинної групи, було обрано використання реквізитів громадської організації «Ковельська федерація настільних спортивних ігор», наявність легально оформлених орендованих приміщень на підприємців ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , безпосереднє членство учасників організованої групи у вказаній федерації спортивних ігор.

При цьому, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , дотримуючись заходів конспірації, надавали усні вказівки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які повинні були займатися безпосередньою роботою в середині грального клубу, дотримуватись розроблених заходів конспірації, зокрема, проводити ігри тільки в нічний час, використовувати відео спостереження на вході в гральний зал, залучати лише перевірених гравців, яких повідомляти про гру шляхом направлення СМС повідомлення з мобільних телефонів та інструктувати про правила поведінки, в т.ч., при виявленні інтересу правоохоронними органами, щоб таким чином приховати свої злочинні дії, направлені на здійснення грального бізнесу.

З гідно розробленого злочинного плану роль ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як адміністраторів казино, розміщеного за адресою АДРЕСА_4 , полягала в наборі необхідного персоналу: бармена, офіціанта, круп`є (дилера), їх підготовці, розробленні детальних правил проведення азартних ігор, підшуканні осіб учасників, які маю бажання та кошти для гри у покер; видачі цим гравцям гральних карт, фішок номіналом відповідно до отриманих грошей, видачі інших гральних атрибутів; організації розіграшу призів між гравцями турнірного покеру, контролі за проведенням даних ігор, в т.ч. за роботою круп`є (дилера), спостереженням за порядком у ігровому залі, дотриманні заходів щодо приховування злочинної діяльності, що полягала у особистому здійсненні пропускного режиму до приміщення, отриманні та зберіганні грошових коштів, наданих гравцями для участі в грі покер, інструктуванні останніх про те, що у випадку викриття правоохоронними органами свідчити про здійснення карткових спортивних ігор, з відсутністю грошових ставок. Вони ж, повинні були забезпечувати доставку продуктів харчування та напоїв до грального закладу для відвідувачів, вести мінімально необхідні документи: графіки виходу на роботу, нарахування заробітної плати та плати у вигляді «чайових», облік видачі таких коштів.

Незаконно отримувані за результатами проведення азартної гри в «Покер» готівкою грошові кошти в розмірі 10 % від зроблених гравцями ставок, з розрахунку мінімальної ставки кожним гравцем в сумах від 400 грн. до 2 500 грн. та кількості учасників від 4 до 10 осіб на одну гру за одним столом (тобто мінімальний виграш казино за одну гру повинен був становити не менше ніж 160 грн.), особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 мали розподіляти між членами організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , виплачуючи їм частину з отриманого від незаконної діяльності прибутку, а решту привласнювати.

Таким чином, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , будучи об`єднаними єдиним злочинним планом з розподілом функцій та ролей, зорганізувалися у стійке кримінальне об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності зайняття гральним бізнесом.

Так, на початку 2012 року, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , як організатори та керівники організованої групи, перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , з метою здійснення незаконної діяльності у вигляді організації та проведення в казино азартних ігор в «Покер» на гроші, для забезпечення умов конспірації та унеможливлення раптового викриття своєї злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів, з метою забезпечення контрольно-пропускного режиму, придбали та встановили на вході в підвальне приміщення, де розташовувало казино, відеокамери, які давали зображення обстановки біля входу та осіб, які бажали зайти у середину, на монітор, розташований за робочим місцем адміністратора.

Також, з метою додаткового залучення клієнтів шляхом створення умов привабливості, відпочинку та якомога тривалішого перебування гравців в гральному закладі, особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 були встановлені телевізійні екрани, м`які меблі, столи, забезпечено бездротовий доступ до мережі Інтернет (Wi-Fi) в самому приміщенні казино. ОСОБА_8 , виконуючи свою роль учасника організованої групи, для створення додаткової споживчої привабливості закладу для клієнтів, влаштував у ньому бар для відвідувачів, до якого спеціально найняв обслуговуючий персона бармена, офіціанта. Адміністраторами даного закладу, за наказом особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , були визначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Діючи згідно попередньо розробленого плану, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно підшукати осіб, які погодилися грати покер на гроші. В свою чергу, двоє останніх, влаштовуючи ігри у вечірній час доби, здійснювали пропуск осіб у приміщення, видавали та обмінювали гроші на фішки, слідкували за порядком у ігровому залі та роботою дилера і бармена.

З метою чіткої координації злочинної діяльності та можливості належного керування організованою групою, її керівниками був розроблений графік виходу на роботу персоналу в гральний заклад (казино), а з незаконно отримуваних доходів від грального бізнесу забезпечено фінансування її членів шляхом нарахування «заробітної» плати, контроль видачі авансів, преміювання у вигляді «чайових», який вони здійснювали з використанням комп`ютера, що був розміщений за робочим місцем адміністратора закладу.

Приблизно у березні 2013 року, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , будучи об`єднанні єдиним умислом, діючи з метою розширення кримінальних можливостей, залучили до своєї злочинної діяльності ОСОБА_10 , яку переконали в тому, що за умов здійснення чіткої взаємодії між учасниками групи, направленої на досягнення кінцевої мети організації та проведення грального бізнесу, завчасного детального планування конкретних злочинів, розподілу ролей, дотримання внутрішньої дисципліни, впровадження заходів прикриття, гарантували отримання значних кримінальних прибутків та уникнення від будь якої відповідальності за скоєні злочини.

Отримавши згоду останньої увійти в організовану групу, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 визначили її роль як адміністратора казино, розміщеного за адресою: АДРЕСА_4 . В обов`язки ОСОБА_10 входило слідкування за порядком у ігровому залі, видача та обмін гральних фішок на гроші, слідкування за роботою дилера, пропуск осіб у приміщення та збереження доходів отриманих при проведенні ігор.

Водночас, прагнучи розширити свою протиправну діяльність задля збільшення отримуваних у такий спосіб злочинних доходів особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи у складі організованої групи, будучи об`єднаними єдиним умислом, прийняли рішення влаштувати ще один гральний заклад для гри в «Покер» - казино в м. Володимир Волинський, у приміщенні будинку АДРЕСА_5 .

Для створення максимально сприятливих умов по залученню клієнтів та якомога тривалішого перебування в ігровому залі казино, шляхом облаштування внутрішньої привабливості приміщення, забезпечено його ремонт, підібрано елементи інтер`єру, створено комфортні умови відпочинку гравців в покерному клубі, встановлені телевізійні екрани, м`які меблі, столи, забезпечено бездротовий доступ до мережі Інтернет (Wi-Fi) в самому приміщенні клубу.

З метою облаштування приміщення як казино для можливості проведення ігор в покер, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 придбали у невстановленому місці та доставили у вказаний населений пункт два гральні столи, гральні карти, фішки номіналом від 5 до 5 000 та інші атрибути необхідні для проведення азартних ігор, які вони перевезли та встановили у визначене приміщення.

Крім того, як засіб прикриття зайняття гральним бізнесом у цьому місці та створення удаваної легальної своєї діяльності, було прийнято рішення також використати громадську організацію «Ковельська федерація настільних спортивних ігор», внісши відповідні зміни до статуту та зазначивши місцем здійснення її діяльності також і адресу новоствореного казино АДРЕСА_5 .адміністраторами даного закладу, за наказом особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , був визначений ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи адміністраторами грального закладу (казино) за адресою: АДРЕСА_4 , діючи у складі організованої групи очолюваної особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_7 , систематично організовували та проводили азартні ігри в карти.

Зокрема, 26 липня 2013 року, ОСОБА_9 , являючись членом організованої групи, будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , знаходячись на своєму робочому місці у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти в розмірі 400 грн. від ОСОБА_14 , видав йому гральні фішки для гри в «Покер» відповідну суму «400». Після цього, ОСОБА_14 , сівши за ігровий стіл та здійснюючи ставки разом із іншими учасниками, грав у карткову гру покер. Не отримавши відповідної комбінації карт, він програв усі фішки, частина доходу від реалізації яких в розмірі 10 % дісталася організаторам та членам злочинної групи. В результаті участі в грі лише цього одного гравця, членами організованої групи було незаконно отримано 40 грн., а мінімальна загальна сума кримінального прибутку від однієї гри за одним столом становила 160 грн.

Крім того, 10 серпня 2013 року, ОСОБА_10 , являючись членом організованої групи, будучи об`єднана єдиним злочинним умислом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись на своєму робочому місці у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти в розмірі 500 грн. від ОСОБА_14 , видала йому гральні фішки для гри в покер на відповідну суму «500». Після цього ОСОБА_14 , сівши за ігровий стіл та здійснюючи ставки разом з іншими учасниками, грав у карткову гру покер. Не отримавши відповідної комбінації карт, він програв усі фішки, частина доходу від реалізації яких в розмірі 10 %, дісталася організаторам та члена злочинної групи. В результаті участі у грі лише цього одного гравця, членами організованої групи було незаконно отримано 50 грн., а мінімальна загальна сума кримінального прибутку від однієї гри за одним столом становила не менше 170 грн.

Крім того, 01 вересня 2013 року ОСОБА_8 , являючись членом організованої групи, будучи об`єднаний єдиним злочинним умислом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на своєму робочому місці у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти в сумі 400 грн. від ОСОБА_14 видав йому гральні фішки для гри в покер на відповідну суму «400». В подальшому ОСОБА_14 , сівши за ігровий стіл та роблячи ставки разом із іншими учасниками, грав у азартну карткову гру покер.

Цього ж числа, близько 23 год. 00 хв., на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2013 року, працівниками УМВС України у Волинській області було проведено обшук у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_6 .

В ході обшуку зафіксовано факт проведення в першому закладі азартної гри, виявлено та вилучено: спеціальне гральне обладнання столи та карти для гри в покер, фішки, грошові кошти в сумі 4 645 грн., 880 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 7 033 грн. 84 коп., 80 злотих, що згідно курсу НБУ становить 198 грн. 08 коп., комп`ютер, засоби відео контролю. В приміщенні буд. АДРЕСА_5 виявлено та вилучено столи та карти для гри покер, фішки та інші атрибути необхідні для проведення азартних ігор. Згідно вироку суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними та засуджені за те, що в період часу з початку 2012 року по 1 вересня 2013 року ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_9 , та в подальшому також за попередньою змовою в групі з ОСОБА_10 в період часу з весни 2013 року по 1 вересня 2013 року займались гральним бізнесом у підвальному приміщенні багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_4 .

Так, ОСОБА_8 , будучи співзасновником та віце-президентом, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - членами громадської організації «Ковельська федерація настільних спортивних ігор», утвореної трьома співзасновниками та зареєстрованої у виконавчому комітеті Ковельської міської ради за Розпорядженням №102 від 01 квітня 2010 року за юридичною адресою: АДРЕСА_4 , будучи обізнаними з правилами азартних карткових ігор, зокрема «Покеру», діючи з прямим умислом та особистою корисливою зацікавленістю, спрямованою на отримання незаконного прибутку, всупереч вимогам статей 1, 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року, в період часу з початку 2012 року по 01 вересня 2013 року, діючи за попередньою змовою в групі осіб ОСОБА_8 з ОСОБА_9 та, в подальшому, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_10 у період часу з весни 2013 року по 01 вересня 2013 року, у підвальному приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем знаходження ГО «Ковельська федерація настільних спортивних ігор», займались забороненим видом господарської діяльності гральним бізнесом.

Зокрема 26 липня 2013 року, ОСОБА_9 , на своєму робочому місці у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти в розмірі 400 гривень від ОСОБА_14 , видав йому гральні фішки для гри в «Покер» номіналом на відповідну суму «400». Після цього ОСОБА_14 , сівши за ігровий стіл та здійснюючи ставки разом із іншими учасниками, грав у карточну гру покер, та, не отримавши відповідної комбінації карт, програв усі фішки.

Також 10 серпня 2013 року ОСОБА_10 , на своєму робочому місці у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти в розмірі 500 гривень від ОСОБА_14 , видала йому гральні фішки для гри в покер номіналом на відповідну суму «500». Після цього ОСОБА_14 , сівши за ігровий стіл та здійснюючи ставки разом із іншими учасниками, грав у карточну гру покер. Не отримавши відповідної комбінації карт, він програв усі фішки.

01 вересня 2013 року ОСОБА_8 на своєму робочому місці у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , отримавши грошові кошти в сумі 400 гривень від ОСОБА_14 видав йому гральні фішки для гри в покер номіналом на відповідну суму «400». У подальшому ОСОБА_14 , сівши за ігровий стіл та роблячи ставки разом із іншими учасниками, грав у азартну карточну гру покер. Не отримавши відповідної комбінації карт, він програв усі фішки.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, оскаржує вирок через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність що, як він вважає, призвело до безпідставного виправдання обвинувачених. Вказує, що судом не взято до уваги та не надано належної оцінки показанням свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , фактичним даним, отриманих за результатами проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій, які зафіксовано у відповідних протоколах, висновках експертів. Зазначає, що висновок суду про визнання недопустимими доказів, отриманих в ході проведених оперативних закупок через те, що такі здобуто до внесення відомостей в ЄРДР, зроблено судом без урахування положень Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». У частині визнання судом порушення норм кримінального процесуального закону щодо невідкриття при проведенні досудового розслідування процесуальних документів про проведення негласних (слідчих) розшукових дій, зокрема, ухвал слідчих суддів зазначає, що такі ухвали на стадії досудового розслідування не були у розпорядженні сторони обвинувачення, і питання про їх відкриття стороною захисту не порушувалось. Відкриття таких документів було здійснено стороні захисту більш ніж за шість місяців до допиту обвинувачених, що дало їм достатньо часу для узгодження своєї позиції та не могло порушити їх права на захист. Тоді як тривалість протиправної діяльності, постійний склад учасників організованої групи, єдині для всіх правила поведінки, а також наявність плану злочинної діяльності, узгодженість між учасниками злочинів дій щодо його виконання, свідчить про наявність усіх обов`язкових ознак, які характеризують організовану групу. У зв`язку із цим, просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_17 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення (злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України. ОСОБА_17 та ОСОБА_7 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 25 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 000 грн.; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 20 тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 000 грн. В порядку ст. 100 КПК України вирішити долю речових доказів, а в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України повторно дослідити докази.

Зміни та доповнення до апеляційної скарги прокурора від 06 грудня 2021 року, як такі, що тягнуть за собою погіршення становища виправданих, у відповідності до положень ч. 4 ст. 404 КПК України, не приймаються до розгляду апеляційним судом.

У запереченні на апеляційну скаргу виправдані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити, виправданих, захисника, які, кожен окремо, щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Структура мотивувальної частини вироку регламентована п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Крім того, у мотивувальній частині вироку належить викласти результати дослідження, аналізу і оцінки доказів, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і поданих у судовому засіданні.

Із цього випливає, що суд, при розгляді справи, повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Оперативно-розшукова діяльність в Україні регулюється, зокрема, Законом №2135?XII, який є складовою кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до положень ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування.

При цьому, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених частиною 3 статті 214 КПК України, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в порушення вказаних вимог закону, відомості про вчинення у період з початку 2012 року, у березні 2013 року, 26 липня 2013 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень (злочинів), внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 203-2 КК України лише 14 серпня 2013 року.

Оскільки в порушення вимог ст. 214 КПК України та Положення про Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення злочинних епізодів, у цей період, не були внесені до ЄРДР, то відповідно до положень ч. 2 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування щодо них, було неможливим.

Таке твердження суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 22 червня 2019 року (справа №321/1009/16-к).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що через невнесення відомостей до ЄРДР щодо кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України за епізодами, що вчинені у вищезгадані періоди, докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обставин їх вчинення, які мають значення для кримінального провадження, отримані не в порядку, встановленому КПК України, а тому обґрунтовано визнані судом недопустимими.

Стороною обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 також ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України 01 вересня 2013 року.

Як у поданій апеляційній скарзі, так і в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження, прокурор, порушуючи питання скасування виправдувального вироку суду, у відповідності до положень ч. 3 ст. 404 КПК України, просив повторно дослідити докази, допитати свідків, і таке клопотання обґрунтовував неправильністю їх оцінки судом першої інстанції, у тому числі, і тих, що здобуті у результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД).

Убачаючи очевидну помилковість, допущену місцевим судом, при оцінці досліджуваних судом доказів, колегією суддів заявлене клопотання було задоволено, повторно досліджено запропонований прокурором та визначений колегією суддів обсяг доказів.

Установивши факт не вжиття прокурором достатніх заходів для отримання та відкриття на стадії досудового розслідування, у порядку, визначеному ст. 290 КПК України, стороні захисту, відповідних клопотань слідчого, а також ухвал слідчих суддів апеляційного суду про надання дозволу на проведення щодо обвинувачених НСРД, які були надані суду лише 17 листопад 2020 року, суд визнав здобуті в результаті їх проведення, а також похідні від них докази (висновки експертів) з урахуванням доктрини «плодів отруйного дерева» недопустимими.

Однак, такий його висновок є помилковим.

Надання стороною обвинувачення процесуальних документів, які безспірно підтверджують наявність правових підстав для проведення НРСД, було необхідним для цілей кримінального провадження. Інакше суду не забезпечено можливості перевірки допустимості даних, отриманих у ході проведення НРСД.

У свою чергу, Верховний Суд вже зазначав (постанова Великої Палати від

16 жовтня 2019 року (справа № 640/6847/15-к), принцип змагальності є наскрізним, і після передачі кримінального провадження до суду, саме суд за наслідками безпосереднього дослідження кожного доказу в змагальній процедурі має їх проаналізувати й оцінити з додержанням норм ст. 94 КПК України.

Положеннями ст. 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ст. 246 КПК України обов`язковим елементом отримання доказів у результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення, який є правовою підставою для цього.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові 16 жовтня 2019 року (провадження №13-43 кс19), якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі й процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів не відкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Якщо процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД, розсекречені під час судового розгляду, і сторона захисту у змагальному процесі могла довести перед судом свої аргументи щодо допустимості доказів, отриманих у результаті НСРД, в сукупності з оцінкою правової підстави для їх проведення, то суд повинен оцінити отримані докази та вирішити питання про їх допустимість.

Як убачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, під час досудового розслідування, у порядку визначеному ст. 290 КПК України, клопотання слідчого та ухвали слідчих суддів, якими надано дозвіл на проведення НСРД, стороні захисту відкриті не були.

Однак, ухвали слідчих суддів були розсекречені 22 листопада 2019 року та разом із клопотаннями про надання дозволу на їх проведення, були представлені в суді 17 листопада 2020 року. Водночас, сторона захисту не заперечувала своєї обізнаності щодо факту проведення стосовно обвинувачених НСРД ще на стадії досудового розслідування, тоді як самі процесуальні документи у їх розпорядження були безпосередньо надано у травні 2020 року. Однак, ні обвинувачені, ні їх захисники, із відповідними клопотаннями про відкриття зазначених матеріалів, починаючи зі стадії досудового розслідування, до сторони обвинувачення, не звертались, а ураховуючи час їх відкриття, мали можливість із ними ознайомитися, висловити свої зауваження, а також визначитись із позицією захисту. Окрім того, судом без належної оцінки залишено той факт що, заявляючи клопотання про визнання зазначених доказів недопустимими, сторона захисту такі свої доводи не аргументувала недостатністю часу для їх вивчення, порушенням їх балансу інтересів при розгляді матеріалів даного кримінального провадження, лише зазначала про порушення порядку їх відкриття. Тому, підстав для визнання зазначених доказів недопустимими, а також похідних від них висновків експертів, колегією суддів не убачається.

ОСОБА_8 у суді першої інстанції винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, відмовившись від дачі показань, із посиланням на ст. 63 Конституції України.

Тоді як свідок ОСОБА_14 , допит якого, у апеляційному суді, у відповідності до положень ст. 352 КПК України і Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», проведено з дотриманням конфіденційності даних про особу свідка, підтвердив факт його безпосередньої участі у грі «покер», що мала місце 01 вересня 2013 року, шляхом придбання ним фішок на суму 400 грн., які він програв у азартному гральному закладі у підвальному приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_4 .

Актами огляду та особистого огляду і вручення грошових коштів від 01 вересня 2013 року, оперуповноваженим УБОЗ УМВС України у Волинській області, у присутності двох понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , стверджується факт огляду та вручення гр. ОСОБА_14 , після проведення особистого огляду останнього, чотирьох грошових купюр номіналом по 100 гривень кожна, з яких попередньо зроблено фотокопії.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02 вересня 2013 року, у присутності вищевказаних двох понятих, задокументовано порядок і хід проведення слідчого експерименту, зокрема, відображено факт передачі ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 400 грн. чоловікові на ім`я ОСОБА_18 , який після отримання ним коштів, передав останньому гральні фішки на суму 400 грн., після чого, ОСОБА_14 сів за стіл взяв участь у грі "покер".

Даними протоколу аудіозапису негласного слухового контролю телефонних перегорів від 04 вересня 2013 року, де відображено дослідження аудіозапису слухового контролю телефонних переговорів стосовно гр. ОСОБА_8 та зафіксовано систематичне спілкування обвинуваченого, у тому числі, із іншими особами, з приводу організації та проведення гри у покер, запрошення прийняття участі в таких іграх, обговорення питань ставок, виграшів, тощо.

Згідно висновку № 2996/2997 криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному провадженні № 0000325 від 10 грудня 2014 року, в записах телефонних розмов, наявних на компакт-диску інв. №4047, серед інших, зафіксоване усне мовлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ознак монтажу не виявлено. Згідно додатку 1 до вказаного висновку, ОСОБА_8 повідомляє іншій особі про те, що зараз він відкриє клуб, про те, що вчора була гра, про те, що не впав «джек-пот».

Згідно висновку № 4113/4114 криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному провадженні №0000325 від 12 грудня 2014 року, в записах телефонних розмов, наявних на компакт-дисках інв. №4048 та інв. №4049, серед інших, зафіксоване усне мовлення ОСОБА_8 , і ознак монтажу не виявлено. Згідно додатку 1 до вказаного висновку, ОСОБА_8 говорить, зокрема, про те, що «сьогодні буде інтересна гра», запрошує інших осіб приїхати на гру, обговорює час проведення гри. Також ОСОБА_9 обговорює з іншою особою питання відправлення покерних столів з Києва, запитує в ОСОБА_8 чи довго вчора грали та як зіграли, а на запитання ОСОБА_9 як зіграв «Голобський», ОСОБА_8 повідомляє, що «мімо», вказує про програш в п`ятсот доларів, та про осіб, які виграли «Нітрона», ОСОБА_19 та «Лапу»; крім того, ОСОБА_8 розповідає іншій особі про «джек-пот» та озвучує його розмір «двадцять сім», а пізніше «двадцять вісім» та про те, що ОСОБА_20 виграв «джек-пот». Крім того, обвинувачена ОСОБА_12 в розмові з ОСОБА_8 на запитання останнього розповідає про те, що вона сиділа за комп`ютером, дала йому вісімсот фішок, які той відніс до столу.

Згідно висновку № 4117/4118 криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному провадженні № 0000325 від 17 грудня 2014 року, в записах розмов, наявних на компакт-дисках інв. № 4431, серед інших, зафіксоване усне мовлення ОСОБА_8 . Згідно додатку 1 до згаданого висновку експертизи, зокрема, відображено, що ОСОБА_8 , телефонуючи іншим особам, каже «Підтягуйся, зараз будемо грати», «Покер, що мантулиш сьогодні, - то підтягуйся», «збираються в три часа ночі тільки грати».

Згідно висновку № 4121/4122 криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному провадженні №0000325 від 19 грудня 2014 року, в записах телефонних розмов, наявних на компакт-дисках інв.№ 4434т, серед інших, зафіксоване усне мовлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і ознак монтаж диску не виявлено. Згідно додатку 1 до вказаного висновку, ОСОБА_9 обговорює з іншою особою питання її можливого працевлаштування в покерний клуб, на питання інших осіб про його місце знаходження зазначає, що він в клубі, говорить «ми…три тисячі гривень зверху виграли, по полтори тисячі» і т.д., а ОСОБА_8 , в свою чергу, запитує у ОСОБА_9 чи є «двіжуха, мантулять чи ні».

Зазначені вище телефонні розмови, зокрема обвинуваченого ОСОБА_8 , хоча і не розкривають зміст усіх вживаних термінів у повному їх розумінні, проте у сукупності із іншими, безпосередньо дослідженими апеляційним судом належними та допустимими доказами, у тому числі, показаннями свідка ОСОБА_14 , беззаперечно підтверджують факт запрошення обвинуваченим гравців у прийнятті участі у грі, її проведення з використанням приміщення і грального обладнання, раніше облаштованого легального покерного клубу, участі в обміні гральних фішок на гроші гравцям, тобто у зайнятті обвинуваченим ОСОБА_8 забороненим видом господарської діяльності гральним бізнесом та поза розумним сумнівом доводять вчинення ним злочинного епізоду, що мав місце 01 вересня 2023 року у приміщенні грального клубу за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

До суб`єктивних ознак організованої злочинної діяльності слід відносити взаємну обізнаність учасників злочинної організованої групи та наявність прямого умислу при вчиненні злочину, тобто кожний учасник має бути обізнаним про своє перебування в складі такої організованої групи, знає про особливості своєї поведінки в ньому та безпосередніх функцій щодо виконання, єдиного плану злочинної діяльності. При цьому злочинні діяння будь-якого учасника (навіть одного) завжди заплановані та спрямовані на досягнення плану відомого всім учасникам групи.

З суб`єктивної точки зору при вирішенні питання про скоєння особою кримінального правопорушення(злочину) в складі організованої групи потрібно брати до уваги не лише її участь у вчиненні злочину разом з іншими особами, але й зміст її вини і насамперед, усвідомлення нею цього членства в злочинній організованій групі й те, що така особа виконує покладені на неї обов`язки в групі.

Якщо не буде доведено, що особа усвідомлювала про своє перебування в складі організованої групи, то і відповідно її дії слід кваліфікувати залежно від того, який конкретно злочин вона вчинила.

Через недоведеність в ході судового розгляду у суді першої інстанції винуватості у пред`явленому обвинуваченні інших обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з чим погоджується колегія суддів та заперечення ОСОБА_8 вчинення інкримінованого йому злочину загалом, а також установлення в ході апеляційного розгляду матеріалів даного кримінального провадження, що об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_8 злочину полягала в організації, проведенні та наданні можливості доступу до азартних ігор гри в «покер», колегія суддів визнає його винуватим у зайнятті гральним бізнесом та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 203 - 2 КК України (у редакції Закону № 119-VІІІ від 18 лютого 2016 року).

При визначенні редакції закону, яка підлягає застосуванню, у цьому конкретному випадку, враховує положення статті 4 КК України, якою визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно із ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

В ч. 4 ст. 5 КК України зазначено, що якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

На час вчинення протиправних дій, які ставляться у вину ОСОБА_8 , згідно із обвинувальним актом - зайняття гральним бізнесом, кримінальна відповідальність за їх вчинення, була передбачена ч. 1 ст. 203-2 КК України у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 4025-VI від 15 листопада 2011 року, санкція якої передбачала покарання у виді штрафу в розмірі від десяти тисяч до сорока тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією грального обладнання.

У подальшому, Законом № 1019 VIII від 18 лютого 2016 року у санкцію частини першої даної статті внесено зміни та передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від десяти тисяч до сорока тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На час ухвалення місцевим судом 18 грудня 2020 року виправдувального вироку, положення ч. 1 ст. 203-2 КК України зазнали змін та діяли у редакції Закону № 768-IX від 14 липня 2020 року. Після внесення змін до вказаної статті її перша частина набула такого змісту - організація або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет та передбачає відповідальність у виді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на один рік.

Зважаючи, що після вчинення ОСОБА_8 передбаченого КК України діяння, закон про кримінальну відповідальність, передбачений ч. 1 ст. 203-1 КК України, змінювався кілька разів, колегія суддів в силу зворотної дії закону, застосовує положення ч. 1 ст. 203 - 2 КК України (у редакції Закону № 119-VІІІ від 18 лютого 2016 року), як такого, що пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого, а відтак поліпшує становище ОСОБА_8 .

Положеннями ст. ст. 50, 65 КК України, визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Визначаючи ОСОБА_8 розмір безальтернативного виду покарання, колегія суддів ураховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), кваліфіковане за ч. 1 ст. 203-2 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких.

Сам обвинувачений, будучи особою молодого віку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується виключно позитивно, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки. Хоча в ході судового розгляду даного кримінального провадження, винуватість у вчиненому не визнав, проте від слідства та суду не ухилявся, з моменту вчинення інкримінованого йому злочину нових протиправних дій не вчинив.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_8 , не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин вчиненого, кількості злочинних епізодів, колегія суддів доходить висновку про можливість призначення йому безальтернативного виду покарання у мінімальному розмірі, визначеного санкцією ч. 1 ст. 203-2 КК України (у редакції Закону № 119-VІІІ від 18 лютого 2016 року), що становить десять тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Такий розмір покарання є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним інших нових злочинів.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави підлягають стягненню понесені та документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів.

Також установлено, що в ході проведеного 01 вересня 2013 року, у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 обшуку, серед іншого, було виявлено та вилучено фішки, жетони, карти, тощо, які у подальшому, визнано речовими доказами, власником яких є Громадська організація «Ковельська федерація настільних спортивних ігор». Хоча у поданій апеляційній скарзі прокурор, на підставі ст. 100 КПК України, і порушує питання про конфіскацію в дохід держави грального обладнання, проте доказів у підтвердження використання саме зазначених речей як знаряддя вчинення злочину, або, що такі речі зберегли на собі ознаки слідів злочинів, не надає, як і не доводить факт обізнаності їх власника у незаконному їх використанні. Тому, підстав для скасування вироку суду першої інстанції у частині вирішення долі речових доказів, у відповідності до положень ст. 100 КПК України, колегією суддів не убачається.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , а також в частині вирішення питання процесуальних витрат скасувати, з ухваленням у цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 , а також в частині вирішення питання процесуальних витрат скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України (у редакції Закону № 119-VІІІ від 18 лютого 2016 року) та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в загальній сумі 38 776 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят шість) грн. 50 коп.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий

Судді: