Справа № 148/1804/22
Провадження № 1-р/135/1/23
УХВАЛА

Іменем України

09.05.2023 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву в.о. начальника Державної установи "Кременчуцька виховна колонія" про роз`яснення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Ладижинського міського суду надійшло клопотання в.о. начальника Державної установи "Кременчуцька виховна колонія" про роз`яснення судового рішення відносно засудженого ОСОБА_3 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ "Кременчуцька виховна колонія" за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.02.2023, згідно якого він був засуджений за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч.1, 4 ст.70, ст.72 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Згідно вироку зазначено застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вважають, що даний вирок є незрозумілим в частині застосування примусових заходів медичного характеру, тому просили уточнити з якого часу слід застосовувати такі примусові заходи медичного характеру.

В судове засідання представник ДУ "Кременчуцька виховна колонія" не з`явився, згідно заяви про роз?яснення рішення просив провести розгляд без їх участі.

Засуджений ОСОБА_3 згідно поданої заяви просив проводити розгляд заяви про роз?яснення рішення без його участі.

Прокурор просила проводити розгляд заяви про роз?яснення рішення в її відсутність, та вирішити на розсуд суду.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, подану заяву про роз`яснення рішення суду, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.02.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком п?ять років два місяці. Зазначено, що строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили. У строк відбування покарання остаточно призначеного за даним вироком зараховано строк попереднього ув`язнення. Застосовано до ОСОБА_3 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Таким чином, у винесеному вироку судом зазначено всі необхідні складові, передбачені положеннями ст. 374 КПК України, відповідно до конкретних обставин справи.

За змістом положень ч.1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, в тому числі можливістю різного їх тлумачення, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

Зрозумілість рішення полягає втому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має істотного правового значення, оскільки виконанню підлягає саме резолютивна частина рішення. Роз`яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, то заява про роз`яснення рішення не може бути задоволена.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідність у роз`ясненні судового рішення виникає у разі його нечіткості, неясності та незрозумілості для осіб, щодо яких воно постановлене, а також для тих осіб, яким належить його виконувати. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснюючи вирок, суд не вправі змінювати зміст вироку, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у ньому. Вимоги, які пред`являє кримінальний процесуальний закон до змісту вироку містяться у ст. 374 КПК України.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.02.2023 року яким засуджено ОСОБА_3 викладено в ясній та зрозумілій формі, в ньому чітко та конкретно зазначено висновки суду по суті предмету судового розгляду, підстав для його роз`яснення немає.

Крім того, слід відмітити, що положення ст. 374 КПК України зобов?язують суд вказувати у вироку, зокрема, саме початок строку відбування покарання; рішення про застосування примусових заходів медичного характеру щодо обмежено осудного обвинуваченого у разі їх застосування.

Примусові заходи медичного характеру не є покаранням.

Положення ст. 374 КПК України не передбачають необхідності вказувати у вироку початок застосування примусових заходів медичного характеру.

Виходячи із роз`яснень п. 15 Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Відповідно до змісту роз?яснень п. 6 вказаної Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 вказано, що визнавши під час судового розгляду, що злочин учинено обмежено осудною особою суди постановлюють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання.

З огляду на те, що надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України), судам слід враховувати, що до осіб, визнаних обмежено осудними, у разі потреби може застосовуватися лише цей вид примусових заходів медичного характеру. Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає втому,що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду (п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005).

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005, за змістом статей 20, 94 КК України надання обмежено осудній особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку не зумовлюється призначенням їй певного виду покарання. Тому слід вважати, що ця допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання: якщо воно пов`язане з позбавленням волі, то здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане, - на психіатричні заклади органів охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

Відтак, застосування примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_3 має бути застосовано після набрання вироком законної сили за місцем відбування покарання.

Тому, вирок не потребує уточнення та зазначення часу з якого слід застосовувати заходи медичного характеру.

За таких обставин, у задоволенні заяви про роз`яснення вироку слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 380 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви в.о. начальника Державної установи "Кременчуцька виховна колонія" про роз`яснення вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.02.2023 року у справі № 148/1804/22 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Суддя