Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/544/23

Номер провадження: 1-кп/511/124/23

17.05.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника особи, щодо якого вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_7 ,

особи, щодо якого вирішується клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000007 від 02.01.2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Домантово Золотоніського району Черкаської області, паспорт громадянина України не отримував, учня 7-Б класу КЗ «Роздільнянський міський ліцей №2 Роздільнянської міської ради Одеської області», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_8 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, вчинив суспільно-небезпечне діяння при таких обставинах.

У зв`язку з військову агресією Збройних Сил Російської Федерації, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ від 18.03.2022, продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-ІХ від 22.05.2022, продовжено з 05 години ЗО хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ІХ від 15.08.2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб та на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ від 16.11.2022 продовжено воєнний стан та загальна мобілізація в Україні продовжені строком на 90 діб - до 19 лютого 2023 року.

02 січня 2023 року приблизно о 19 годині ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, перебував біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , де у нього винник раптовий корисливий умисел направлений на заволодіння чужим майном, а саме: спортивний велосипед виду «biker moto cross» марки «ВМХ 520» чорного кольору, з території подвір`я вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне заволодіння чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, 02 січня 2023 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та метою, розуміючи що його дії відбуваються у воєнний час та носять суспільно - небезпечний характер, з метою покращення свого матеріального становища за рахунок чужого майна, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли його помітити та запобігти суспільно- небезпечним намірам та діям, таємно, шляхом проходження на територію частково неогородженого подвір`я домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив таємне викрадення спортивного велосипеду виду «biker moto cross» марки «ВМХ - 520» чорного кольору вартістю 3 333,00 гривень. Після чого з місця суспільно-небезпечного діяння зник та розпорядився вказаним чужим майном на власний розсуд.

Своїми умисними суспільно небезпечними діями ОСОБА_9 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3333,00 гривень.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_8 своїми діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, кваліфіковане як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначив, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, не досягши віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся.

Неповнолітній ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, викладені в клопотанні, пояснив, що 02.01.2023 року вечором пішов до потерпілої колядувати, побачив на подвір`ї велосипед та вирішив взяти його покататись, дочекався, коли потерпіла зайшла в будинок, взяв велосипед з подвір`я і уїхав на ньому, потім заховав його, а наступного дня пригнав його додому, при цьому розумів, що вчиняє крадіжку, але дуже хотів покататися на велосипеді, оскільки свого у нього не було, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться, зауважив, що наразі мама купила йому свій велосипед.

Законний представник ОСОБА_8 - його мати ОСОБА_7 просила задовольнити клопотання прокурора, пояснила, що вона не заміжня, виховує сина ОСОБА_11 сама, офіційно не працевлаштована, але підробляє, ОСОБА_12 навчається в школі дистанційно, але інтересу до навчання не виявляє, у вільний від уроків час допомагає їй по господарству та гуляє з друзями, спортивних секцій та кружків не відвідує, так як не має бажання, вона намагається впливати на його поведінку, їй в цьому допомагає її старший син від першого шлюбу, якому виповнилось 19 років і який проживає разом з ними. По суті вчиненого ОСОБА_12 діяння пояснила, що син прикотив додому чужий велосипед та сказав, що це подарок від товариша, який поїхав з батьками за кордон. Наступного дня по велосипед приїхали працівники поліції, пояснили, що ОСОБА_12 його вкрав, та вона добровільно його віддала.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просив суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, викладених в клопотанні..

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутністю та не заперечувала проти задоволення клопотання.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п.п.1,2 і 3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього та передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

При цьому, застереження, як примусовий захід виховного характеру, визначений п.1 ч.2 ст.105 КК України полягає у роз`ясненні судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. (Постанова Верховного Суду від 12 квітня 2018 року по справі № 198/8/17,провадження № 51-609 км 17).

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Крім визнавальних показань неповнолітнього ОСОБА_8 , в судовому засіданні було досліджено письмові докази, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_8 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння та матеріали, що характеризують особу, а саме:

- Витяг з ЄРДР № 0000007 від 02.01.2023 року за ст.185 ч.4 КК України, відомості внесені за заявою потерпілої ОСОБА_10 ;

- Заява потерпілої ОСОБА_10 від 02.01.2023 року про вчинення у неї з території подвір`я по АДРЕСА_2 крадіжки велосипеда 02.01.2023 року о 18.00 год.;

- Протокол огляду місця події від 02.01.2023 року домоволодіння по АДРЕСА_1 з фототаблицею;

- Заява ОСОБА_7 від 04.01.2023 року про добровільну видачу викраденого у ОСОБА_10 велосипеду працівникам поліції, в якій ОСОБА_7 пояснила, що велосипед привіз додому 03.01.2023 року її син ОСОБА_8 та пояснив, що цей велосипед залишив йому його товариша ОСОБА_13 ;

- Протоколом огляду від 04.01.2023 року з фототаблицею території домоволодіння по АДРЕСА_1 за місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_14 , де в сараї виявлений та вилучений трюковий велосипед чорного кольору марки ВМХ, викрадений у ОСОБА_10 ;

- Постанова слідчого від 04.01.2023 року про визнання велосипеда марки ВМХ-5 речовим доказом та передачу його під схоронну розписку потерпілій ОСОБА_10 ;

- Розписка потерпілої ОСОБА_10 про отримання велосипеду на зберігання до вирішення кримінального провадження по суті;

- Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.01.2023 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала неповнолітнього ОСОБА_8 як особу, яка могла вкрасти з території її подвір`я велосипед;

- Висновок експерта №СЕ-19/116-23/1148-ТВ від 10.02.2023 року, відповідно якого ринкова вартість спортивного велосипеду марки ВМХ-5 20 за цінами вторинного ринку станом на 02.01.2023 року могла становити 3 333, 00 грн.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що ОСОБА_8 своїми діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної відповідальності до вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння раніше не притягувався, посередньо характеризуються за місцем проживання та навчання.

ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 12 років, згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю, яка не заперечує щодо передачі сина під її нагляд.

Згідно акту обстеження умов проживання неповнолітнього від 24.01.2023 року, складеного представниками ССД Роздільнянської міської ради, за адресою: м.Роздільна Одеської області, вул.Кишинівська, 6 проживають мати ОСОБА_7 та її сини ОСОБА_8 , 2010 р.н., та ОСОБА_15 ,2003 р.н. Умови проживання в будинку посередні, опалення пічне, зручності на вулиці, будинок потребує капітального ремонту, для виховання та розвитку дитини створені посередні умови, запас дров та харчів є. В сім`ї стосунки добрі, дружні.

Згідно довідок лікарів психіатра та нарколога від 24.01.2023р. ОСОБА_8 на обліку у них не перебуває.

ОСОБА_8 за місцем навчання (Роздільнянський міський ліцей № 2, 7-Б клас) характеризується як не старанний, здібний, пасивний, комунікабельний учень. До уроків не готується взагалі. Не виявляє інтересу до навчання. Не є лідером, активної участі у громадському житті класу не бере, безвідповідальний. Роман виховується мамою та старшим братом, рідний батько проживає окремо в іншому регіоні. Мати цікавиться навчанням сина, але ОСОБА_12 продовжує пропускати уроки, не виконувати домашнє завдання, тому не отримує бажаного результату. Останнім часом взагалі перестав навчатися. На вимоги класного керівника та матері не реагує.

Згідно довідки про судимість ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків ОСОБА_16 та ОСОБА_7 .

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, зазначених в клопотанні, терміном на 2 роки, які будуть мати вплив на його виправлення та попередження нових суспільно небезпечних діянь, будуть достатніми для його перевиховання, відповідатимуть даним про особу неповнолітнього, а також характеру вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння та меті виправлення неповнолітнього.

Цивільний позов не заявлений. Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування понесені витрати на залучення експертів в сумі 755,12 грн., які відповідно до вимог ст. 124 КПК України і відносяться на рахунок держави.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000007 від 02.01.2023 року відносно ОСОБА_8 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Домантово Золотоніського району Черкаської області, паспорт громадянина України не отримував, учня 7-Б класу КЗ «Роздільнянський міський ліцей №2 Роздільнянської міської ради Одеської області», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п.1,2,3 ч.2 ст.105 КК України у виді:

- застереження роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_8 наслідки протиправних дій, завдання шкоди потерпілій, оголосити йому осуд за вчинені дії;

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а саме: заборонити вихід з дому за місцем проживання по особистим питанням без супроводу дорослих з 22 год. вечора до 06 год. ранку наступного дня;

- передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 .

Строк застосування примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки та передання під нагляд батьків неповнолітнього ОСОБА_8 визначити терміном 2 (два) роки.

Речовий доказ трюковий велосипед марки ВМХ-5 (20-ти дюймовий) вважати таким, що повернутий потерпілій ОСОБА_10 .

Процесуальні витрати в сумі 755 грн. 12 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи віднести за рахунок держави.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1