печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000068 від 20.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Печерською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000068 від 20.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Так, досудове розслідування здійснюється за фактом закінченого замаху на заволодіння чужого майна за попередньою змовою групи осіб у великих розмірах шляхом обману чи зловживання довірою та за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, вчинене групою осіб, щодо земельних ділянок особливо цінних земель.

Встановлено, що на підставі довідки ПП «Проект» №73-с від 05.06.2020, яка має ознаки підроблення, приватним нотаріусом Київського міського натаріального округу ОСОБА_4 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), що знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :82:104:0021) за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (чотири тире літера «А») згідно довідки ПП «Проект» №73-с від 05.06.2020 побудований до 1992 року, проте згідно даних аерофотознімків 2014 року - вказаний об`єкт нерухомості відсутній.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав об`єкт нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 23.12.2020 та 15.07.2021 звертався до Київської міської ради з метою передання земельної ділянки (кадастровий номер :82:104:0021) за адресою: АДРЕСА_1 йому у власність в порядку приватизації.

Відповідно до інформації з Департаменту містобудування та архітектури ВО КМР (КОДА) відомості та документи про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Містобудівні умови та обмеження не надавались.

Згідно з інформацією з КП КМР «КМ БТІ» нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстроване.

Відповідно до інформації наданої Департаментом земельних ресурсів ВО КМР (КОДА) земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровані та не обліковуються.

Під час обстеження встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 огорожена бетонним парканом.

Так, старшим інспектором КП «Київблагоустрій» складено припис № 1913410 від 04.06.2019 про відсутність дозвільної документації на розміщення огорожі та необхідності у її демонтажу.

Враховуючи викладене вбачаюється, що на підставі підроблених документів відбулась незаконна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер :82:104:0021) за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :82:104:0021, на якій він знаходиться є об`єктами кримінально протиправних дій та існує ризик їх відчуження.

Так, 22.03.2023, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_5 та земельну ділянку з кадастровим номером :82:104:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить громаді міста Києва в особі Київської міської ради визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 197-1 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , та заборонити особі, у володінні якої перебуває вищезазначене майно, відчужувати його та будь-яким чином розпоряджатися ним.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вищевказаних об`єктів нерухомості.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1