ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/418/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 642/967/23 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000114 від 02.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.04.2023 в задоволенні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000114 від 02.12.2022 у відношенні ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначає, що висновки слідчого судді щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри є безпідставними та невмотивованими.

Прокурор вважає, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

В обґрунтування наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України прокурор вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_7 з метою уникнення покарання буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Також ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є його співслужбовцями, шляхом їх вмовлянь з метою дати показання на його користь, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ЗСУ та разом проходять військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним.

Крім того, прокурор вважає, що сам фак підозри ОСОБА_7 у вчиненні військового кримінального правопорушення може свідчити про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що другим СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000114 від 02.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

24.02.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану.

Звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий посилався на те, що з урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість та для досягнення цілей, визначених статтею 177 КПК України, стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за частиною 5 статті 407 КК України, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження дійшов висновку про відсутність обґрунтованої підозри у інкримінованому злочині та вважав, що будь-яких доказів, про те що підозрюваний ОСОБА_7 вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків у кримінальному провадженні, ухилявся від проходження військової служби, повторно вчиняв кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби або доказів, які б об`єктивно свідчили про можливість вчинення підозрюваним відповідних дій, в клопотанні не наведено та з долучених до нього матеріалів не вбачається, а також не доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 добровільно вступив до лав збройних сил України, хоча є особою, яка не підлягає мобілізації, так як має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, продовжує виконувати обов`язки командира відділення, виконує бойові завдання, користується авторитетом та повагою серед військовослужбовців, не ухиляється від явки до органів досудового розслідування або суду та задіяний при виконанні військових обов`язків, потрібен на фронті.

З висновком слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд апеляційної інстанції погоджується та вважає, що мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам статті 196 КПК України.

Водночас, суд апеляційної інстанції, висновок слідчого судді про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , вважає передчасним.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_7 з метою уникнення покарання буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою - відсутня. ( § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги ту обставини, що як на час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так і під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем ЗСУ, продовжує виконувати бойові завдання, на виклики суду являється, що у свою чергу свідчить про добросовісну процесуальну поведінку підозрюваного та недоведеність прокурором про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає недоведеними, з огляду на таке.

Спроба незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб, які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.

На переконання суду апеляційної інстанції, звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу як слідчим, так і прокурором не наведено жодних обґрунтованих підстав, та не надано відповідних доказів слідчому судді та суду апеляційної інстанції про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатися до дій, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України. Відсутні й будь які звернення свідків про спробу підозрюваним незаконного впливу на них.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає припущенням прокурора та наголошує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У зв`язку із наведеним, під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді прокурором не доведено тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя не обґрунтував, чому саме долучені матеріали до клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного не обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу.

Поняття «обґрунтованості підозри» не визначене в національному законодавстві. Зважаючи на позицію ЄСПЛ, зокрема, відображену в пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів доданих слідчим до клопотання, на даному етапі провадження дають можливість об`єктивно пов`язати підозрюваного із інкримінованим злочином.

Враховуючи положення статей 131, 132, 177, 178, 194 КПК України, з огляду на те, що метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, приймаючі до уваги данні, які характеризують особу підозрюваного та те, що до теперішнього часу ОСОБА_7 продовжує виконувати обов`язки командира відділення, виконує бойові завдання, його добросовісну процесуальну поведінку, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: