Єдиний унікальний номер 205/4114/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпро за допомогою відео конференції подання відділу № 1 Філії державної установи центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

Представник відділу № 1 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (далі - Відділ № 1) звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з поданням про звільнення ОСОБА_3 , засудженого вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 11 жовтня 2018 року за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень у зв`язку із закінченням строків виконання вироку.

Вирок набрав законної сили 12 листопада 2018 року. Копія вироку та розпорядження суду відносно засудженого ОСОБА_3 прийнято до виконання 27 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Станом на 14 квітня 2023 року, уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_3 документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду уповноважений орган з питань пробації не має.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого в відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то уповноважений орган з питань пробації просить суд звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вирішення зазначеного питання покладає на розсуд суду, але враховуючи що строки давності виконання обвинувального вироку спливли, та щоб не порушувати права засудженої особи, вважає що подання уповноваженого органу пробації підлягає задоволенню. При цьому просить суд звернути уваги що саме халатне відношення уповноваженого органу пробації до виконання своїх обов`язків призвело до пропущення строків.

Представник Відділу № 1 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні подання.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 частини першої ст. 537 цього Кодексу.

Статтею 537 КПК України передбачено що під час виконання вироків суд, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають під час виконання вироків.

Як зазначено в поданні, засуджений ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Під час перевірки його за місцем реєстрації як ВПО в АДРЕСА_2 , було встановлено що за зазначеною адресою ОСОБА_3 не проживає та місце його перебування не відомо.

Згідно наказу ДУ «Центр пробації» від 19.08.2022 року №514/од-22 «Про реорганізацію філій Державної установи «Центр пробації» в областях» та Міністерства юстиції України від 14.09.2022 р. №3854/5 «Про затвердження структури та штатів Державної установи Центр пробації», філія Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, на час воєнного стану, приєднана до філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області та створено філію Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, яка є правонаступником прав та обов`язків філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області. Отже, відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях є правонаступником прав та обов`язків Приморського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації» в Донецькій області.

Статтею 539 ч.2 п.4 КК України передбачено, що клопотання про вирішення питання пов`язаного із виконанням вироку подається до суду , який ухвалив вирок .

Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, затвердженої розпорядженням Верховного суду України від 06.03.2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність судових справ Першотравневого районного суду Донецької області на Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.

Судом по справі встановлено, що вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 11 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за ст. 407 ч.4 КК України, із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень. Вирок набрав законної сили 12 листопада 2018 року.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання , якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого ніж обмеження волі.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 12 березня 2019 року, подання начальника Центрального районного відділу філії державної Установи «Центр пробації» в Донецький області про заміну покарання у вигляді штрафу щодо ОСОБА_3 - залишено без розгляду.

Іншої інформації щодо заміни призначеного покарання у виді штрафу на інше покарання - суду надано не було.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Згідно ОДК УІАП ГУНП в Донецькій області від 14 квітня 2023 року, засуджений ОСОБА_3 в період з 11жовтня 2018 року по 14 квітня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 ухилявся від відбування покарання, призначеного йому вироком від 11 жовтня 2018 року, виходячи з того, що засуджений із часу набрання цим вироком законної сили і до закінчення строку давності його виконання штраф добровільно не сплатив.

При цьому суд не розцінює вказане ухилення від відбування покарання як підставу для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, оскільки зазначене питання є особливим юридичним фактом, вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Вироку щодо ОСОБА_3 про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389- 389-2 КК України суду надано не було, а лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про необхідність зупинення строків давності виконання обвинувального вироку.

Першотравневим районним судом Донецької області, 22 листопада 2018 року до Центрального районного сектору з питань пробації було направлено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили відносно ОСОБА_3 , якого вироком Першотравневого районного суду Донецької області від 11 жовтня 2018 року було засуджено за ст. 407 ч.4 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 гривень. Розпорядження отримано уповноваженим органом з питань пробації - 27 грудня 2018 року.

Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст. 80 КК України, строк виконання вироку закінчився 12 листопада 2020 року.

Вказані положення свідчать, що держава втратила право на виконання призначеного засудженому покарання оскільки судом не було встановлено що засуджений своєю поведінкою перешкоджав процедурі його виконання, у зв`язку з чим подання відділу № 1 Філії державної установи центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.369, 372, 395, 532, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Подання відділу № 1 Філії державної установи центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - заволинити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 11 жовтня 2018 року вироком Першотравневого районного суду Донецької області за ч.4 ст.407, 69 КК України до штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 10200 гривень - звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1