Провадження №1-кп/523/1433/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 року

Суворовський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0005121 від 04.08.2016 року із звинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої.

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ст. 136 ч.3 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлені день, час та місці (однак незадовго до 04.08.2016) вжив лікарські речовини фенобарбітал та фінлепсин.

Так, 03.08.2016 приблизно об 11:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 зустрівся з раніше йому знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дівчиною останнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 . З вищевказаного часу до 20:00 години цього ж дня вказані особи спільно проводили своє дозвілля. Приблизно о 20:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_8 заснув в приміщенні квартири АДРЕСА_3 . У подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 приблизно в 00:00 годин 04.08.2016 спробували розбудити ОСОБА_8 , однак у них нічого не вийшло. У подальшому, приблизно о 02:00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) 04.08.2016 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 побачили, що колір обличчя ОСОБА_8 став зеленого кольору, а до тями він не приходить, вирішили винести його з вказаної квартири на вулицю, у зв`язку з чим, взяли його під руки та винесли на подвір`я вказаного будинку біля парадної № 1 на дерев`яну лавку.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 усвідомлюючи, що ОСОБА_8 перебуває в небезпечному для життя стані, зумовленому поганим самопочуттям, не приходить до тями, та позбавлений внаслідок цього можливості вжити дієвих заходів щодо самозбереження, маючи реальну можливість повідомити про небезпечний для здоров`я ОСОБА_8 стан, проявили байдужість до права людини на життя та не повідомили про стан останнього заклади охорони здоров`я та медичних працівників для забезпечення надання необхідної допомоги ОСОБА_8 та залишили його у безпорадному стані на зазначеній лавці, сховавшись при цьому поряд з вказаною лавкою.

Після чого, цього ж дня приблизно о 03:50 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) біля першої парадної вказаного будинку проходили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які побачили ОСОБА_8 лежачого на лавці, та почали надавати йому медичну допомогу. У цей же час до них підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та повідомили, що раніше виявили ОСОБА_8 на вказаній лавці. На прохання ОСОБА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_7 проявили бездіяльність і не викликали швидку допомогу особі, яка перебувала в небезпечному для життя стані, а лише стояли осторонь, не зважаючи на реальну можливість повідомлення про такий стан ОСОБА_8 належним установам чи особам. У зв`язку з чим, ОСОБА_10 у період з 03:54 по 04:16 годину самостійно неодноразово телефонував на номер «103» з метою виклику швидкої медичної допомоги для ОСОБА_8 .

Незважаючи на вищевикладене, та внаслідок не повідомлення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про такий стан ОСОБА_8 належним установам чи особам, приблизно о 04:40 годині 04.08.2016 констатовано смерть ОСОБА_8 , яка настала від гострої серцево-судинної недостатності внаслідок захворювання серця кардіоміопатії. У даному випадку настанню смерті ОСОБА_8 передував певний агональний період, який можна обчислювати десятками хвилин - годинами. Відвернення (попередження смерті) ОСОБА_8 у разі надання йому своєчасної медичної допомоги вбачається цілком можливим, шляхом своєчасного виклику швидкої медичної допомоги і проведення її бригадою заходів, спрямованих на відновлення життєвих функцій організму, перш за все серцево-судинної системи.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 ., кваліфіковані за ч.3 ст.136 КК України - як неповідомлення про небезпечний для життя стан особи належним установам чи особам, що спричинило смерть потерпілого.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 звернулась до суду з письмовим клопотанням про звільнення ОСОБА_7 , від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки обвинуваченій інкримінується вчинення кримінального проступку, що мав місце у 2016 році.

В судовому засіданні, суд роз`яснив обвинуваченій право заперечувати проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на що останння, підтримала клопотання захисника і надала згоду на закриття кримінального провадження; інші учасники процесу залиши вказане питання на розсуд суду.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої, у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки для цього маються всі законні підстави і норма ч.1 ст.49 КК України має імперативний характер.

Суд не даючи оцінку зібраним у справі доказам, з`ясувавши наявність підстав для закриття кримінального провадження, дійшов висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_7 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності за наступних підстав.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Далі, відповідно зі ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.136 КК України відносяться до категорії кримінальних правопрушень - середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбаченийст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

Стаття 49. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного/обвинуваченого; згода підозрюваного/обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту початком перебігу строку давності є 03.08.2016 .

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 6 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ч.3 ст.49 України,

Згідно п.1ч.2ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8ст.284 КПК України).

Також дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За умовами ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши справу №345/2618/16-к, у Постанові від 19 листопада 2019 року зазначив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Кереючись:280, 284, 288 КПК України;

Ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України на підставі ч.3 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №523/11612/23 - закрити.

Ухвала підлягає оскарженю протягом 7 діб.

Суддя

Суворовського районного суду ОСОБА_1