КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 01 серпня 2023 року, апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, відносно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VII від 28.03.2014),

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із забороною залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000384 від 15.04.2014, а саме до 21 липня 2023 року включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішення, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Сторона захисту у своїх апеляційних скаргах просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Сторона захисту вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та не ґрунтується на встановлених, досліджених обставинах та відомостях у справі.

Вважають, що підозра необґрунтована, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні.

На думку захисників, повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу здійснено поза межами строків досудового розслідування, оскільки кримінальне провадження № 0000384 від15.04.2014 тричі закривалось слідчим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Однак, вказані постанови незаконно скасовано Генеральними прокурорами України на підставі ч. 6 ст. 36 КПК України, з огляду на те, що прокурорами порушено вимоги ч. 6 ст. 36, ч. 6 ст. 284 КПК України, оскільки процесуальні рішення про скасування постанов слідчих, прийнято після закінчення досудового розслідування.

Відтак, усі процесуальні дії та рішення у кримінальному провадженні є незаконними, оскільки вчинені не уповноваженими особами та поза межами граничних строків досудового розслідування, визначених ч. 2 ст. 219 КПК України.

Також зазначає, що ОСОБА_7 інкримінується кримінальне правопорушення, яке в редакції ЗУ № 642 - VII не існує. Інкримінований підозрюваному вид бездіяльності належить до злочинів з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту настання тяжких наслідків. Однак, в підозрі відсутні дані про момент закінчення злочину, коли настали тяжкі наслідки, у тому числі, в який момент захоплено будівлю Управління.

Окрім того, станом на 06 квітня 2014 року не існувало нормативно - правових актів, які б покладали обов`язок на ОСОБА_7 планувати і організовувати оборону будівлі Управління на випадок масових заворушень і спроби її захоплення, а також не передбачено порядку дій службових осіб Управління УСБУ в Луганській області на випадок штурму будівлі Управління.

Звертають увагу на те, що 06 квітня 2014 року керівництвом держави віддано наказ правоохоронцям про заборону використання вогнепальної зброї під час масових заворушень та для захисту адмінбудівель, вказане підтверджується наказом Міністра МВС ОСОБА_16.

На переконання сторони захисту, матеріали клопотання не містять доказів тверджень, що ОСОБА_7 в порушення вимог Інструкції з охорони і пропускного режиму в адмінбудівлях і на об`єктах СБ України не залучив співробітників Центру спеціальних операцій.

Про те, із протоколів допиту, як свідка начальника відділу Центру спеціальних операцій «А» підполковника ОСОБА_10 від 11.07.2014 та 24.11.2016, які досліджено в судовому засіданні, вбачається, що він та його підрозділ були задіяні 06 квітня 2014 року ОСОБА_7 у відсічі нападу на приміщення Управління сторонніх осіб.

Також, у матеріалах клопотання відсутні докази, що ОСОБА_7 віддав наказ роззброїти чергову зміну охорони, та під час штурму та захоплення будівлі Управління 06 квітня 2014 року не організував посиленої охорони за рахунок штатних співробітників вказаного підрозділу.

З матеріалів підозри вбачається, що підозрюваним віддано наказ підлеглим залишити будівлю Управління СБ України, однак стороною обвинувачення не надано доказів і не вказано коли це саме вчинено і у зв`язку із чим. Про те, під час штурму ОСОБА_7 особисто очолював та організовував захист адмінбудівлі і надав наказ особовому складу залишити будівлю після її тривалого захисту.

Окрім того, нормативні - правові акти, якими на думку сторони обвинувачення повинен був керуватися підозрюваний у вільному доступі відсутні і їх копії слідчому судді не надано, а про їх наявність ОСОБА_7 не був обізнаний та не ознайомлений.

Разом з тим, підозрюваний в своїй службовій діяльності не міг керуватися ЗУ «Про правовий режим майна у ЗСУ», оскільки УСБУ в Луганській області не є військовим формуванням.

Захисники вважають, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України необґрунтовані, з огляду на те, що ОСОБА_7 достеменно з квітня 2014 року відомо, що відносно нього розслідується кримінальне провадження, за період з 15 квітня 2014 року по теперішній час підозрюваний шість разів виїжджав за кордон і повертався, самостійно прибув у судове засідання для розгляду клопотання.

Вважають надуманим ризик впливу на свідків, оскільки у матеріалах провадження не зазначено конкретних даних про них, а за 9 років досудового розслідування не зафіксовано жодного факту незаконного впливу.

Зауважують, що підозрюваний активно сприяє слідству, про що свідчать його клопотання та скарги до сторони обвинувачення з вимогою провести слідчі дії, незважаючи на те, що досудове розслідування триває понад дев`ять років і знаходиться на завершальному етапі.

Крім того, звертають на увагу на те, що ОСОБА_7 виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, а його стан здоров`я потребує тривалого постійного медичного обстеження та лікування.

На переконання сторони захисту під час розгляду клопотання порушено правило підсудності, оскільки згідно з даними розміщеними на офіційному веб - сайті ДБР, центральний апарат ДБР, у склад якого входить і ГСУ ДБР знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, що відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Також, слідчим суддею порушено принцип змагальності, оскільки ним долучено надані прокурором додаткові документи з якими, сторону не захисту не ознайомлено.

Прокурор вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованною та невмотивованою, яка не ґрунтується на нормах КПК України та не відповідає фактичним обставинам провадження.

01 серпня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги, поданної на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, у зв`язку із тим, що підозрюваному ОСОБА_7 раніше застосований запобіжний захід продовжено, відтак апеляційна скарга втратила свою актуальність.

Відповідно до ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо ухвала суду першої інстанції не була оскаржена іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргоюпрокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, підлягає закриттю, у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подані захисниками апеляційні скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив щодо апеляційних скарг сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим Управлінням з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 квітня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000384, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 329, ч. 2 ст. 425, ч. 2 ст. 426 КК України.

25 травня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VIIвід 28.03.2014).

29 травня 2023 року слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

29 травня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва залишено без задоволення клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із забороною залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000384 від 15.04.2014, а саме до 21 липня 2023 року включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного заслухано думку прокурора та захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, всупереч доводам апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 426 КК України (в редакції Закону України № 642-VIIвід 28.03.2014).

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Крім того, слідчим суддею зазначено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, про те, що долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Однак, всупереч доводам апеляційних скарг захисників,зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, слідчий суддя прийшов до обгрунтованного висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину, з чим сторона захисту не погоджується, буде предметом дослідження судового розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, зазначені доводи та підстави, в яких захисники просили скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, відтак підстав для скасування оскаржуваного рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, - закрити, у зв`язку із відмовою прокурора від апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року, відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційні скарги з доповненнями захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 757/21632/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/3631/2023 Доповідач: ОСОБА_15

Категорія ст.181 КПК України