Справа № 459/1249/22
Провадження № 1-кп/459/76/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді об`єднані кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0000409 від 24.06.2022 та № 0000354 від 06.06.2022 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

УСТАНОВИВ:

До Червоноградського міського суду Львівської області надійшли обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 0000409 від 24.06.2022 та № 0000354 від 06.06.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою від 22.09.2022 відносно обвинуваченої ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 20.11.2022 включно, а ухвалою від 06.03.2023 даний запобіжний захід було продовжено на 60 днів до 05.05.2023 включно.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.04.2023 прокурор подав клопотання, у якому просить продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки вважає, що обставини, які були підставою для його обрання та продовження, на даний час, не відпали. Прокурор зазначив, що в сукупності із загрозою невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення є підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Прокурор зауважив, що обвинувачена не має постійного місця роботи чи навчання, обвинувачена раніше судима, тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої, оскільки вона може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти тиск на учасників кримінального провадження шляхом їх переконання та залякування і може схилити їх до зміни даних ними показань, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення майнового характеру. Тому вважає, що ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу не відпали.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 заперечив проти даного клопотання, покликаючись на те, що прокурором вказані ідентичні ризики, як і при обранні запобіжного заходу, нових ризиків не наведено. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт із покладенням обов`язку не покидати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала свого захисника, заперечила проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Розглянувши клопотання, вислухавши учасників, суд прийшов до наступного висновку.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з вимогами абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім цього, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, обвинуваченою кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Враховуючи вищевказані правові норми, заслухавши учасників, суд дійшов висновку про продовження стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки об`єкти посягань злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , обставини та характер вчинення останніх, вид і тяжкість санкції за інкриміновані діяння, вік обвинуваченої у сукупності дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого злочину існує й надалі.

У зв`язку з вищевказаним, продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою гарантуватиме належну поведінку останньої, а тому подальше її тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, то суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а також запобігти існуючим ризикам.

Відтак, фактичні обставини справи та ризики, які були підставою для встановлення такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 не змінилися та продовжують існувати.

З урахуванням наведеного вище суд вважає, що обрання запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою буде недоцільним, а, відтак, клопотання захисника та обвинуваченої про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає до задоволення.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, наведених нижче, судом ураховано обставини кримінального правопорушення та матеріальне становище обвинуваченої. За таких обставин вважаю, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків буде застава у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 20 квітня 2023 року по 19 червня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680,00 грн., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) (отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Львівській області, депозитний рахунок 0757, (код за ЄДРПОУ) 26306742, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172).

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області коштів, має бути наданий уповноваженій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово, прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави на обвинувачену покласти наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати на вимогу суду.

У разі невиконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та якщо вона, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, заставу буде звернуто в дохід держави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена у встановленому порядку шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з її дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1