Справа №295/8741/23
УХВАЛА

Іменем України

07.07.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В :

05.07.2023 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення.

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, питання про застосування вимог ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_4 просив вирішити відповідно до вимог закону.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав раніше подану заяву.

Захисник ОСОБА_5 підтримав заяву засудженого та просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого про його умовно-дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд доходить висновку про наступне.

Судом встановлено, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 травня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 02 липня 2014 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.08.2018 зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16.01.2014 по 02.07.2014.

Початок строку: 16.01.2014. Кінець строку: 31.07.2024.

Встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Як вбачається із характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 17.01.2014. За час тримання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» характеризувався посередньо, порушень режиму не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 13.07.2014 відбуває міру покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив 16 порушень режиму тримання, за які 12 разів був притягнений до дисциплінарної відповідальності, та чотири рази з ним проводилися бесіди виховного характеру начальником установи. По прибуттю до установи був працевлаштований в господарчій обслузі. З липня 2020 року був працевлаштований на виробництві установи робітником на паросиловій дільниці, до праці та своїх обов`язків ставився добре. Тричі заохочувався адміністрацією установи. На даний час на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з небажанням працювати. У відношенні до представників адміністрації установи тактовний. Виконує роботи із самообслуговування, приймає участь у роботах із благоустрою відділення та установи. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт». У 2015 році навчався у Професійно-технічному навчальному закладі «Житомирський навчальний центр №4» і здобув професію «Рамник», а у 2017 році професії «Електромонтер з ремонту і обслуговування електроустаткування» та «Складальник верху взуття».

За формальними ознаками застосуванню ст. 82 Кримінального кодексу України підлягає після 30.11.2020 року, а ст. 81 КК України після 31.10.2021.

24.12.2020 та 31.10.2021 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання про застосування до ОСОБА_4 ст.82 та ст. 81 КК України, та згідно висновків комісії в застосуванні ст. 82 та ст. 81 КК України, відмовлено, та як не став на шлях виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», засуджений ОСОБА_4 має три заохочення та дванадцять стягнень.

Відповідно до довідки посадової особи ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» невідбутий строк покарання ОСОБА_4 складає 01 рік 24 дні.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 17 постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд наголошує, що в аспекті ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд звертає увагу, що засуджений за час попереднього ув`язнення мав дванадцять стягнень за нетактовну поведінку до представників адміністрації, порушення розпорядку дня, які він вчиняв протягом п`яти років відбуття покарання з серпня 2014 року по вересень 2019 року, має лише три заохочення (останнє у липні 2021 року), тобто не намагався і не прагнув до виправлення та ресоціалізації, про що свідчать дані, наведенні в його характеристиці. При цьому дій, які б свідчили про реальне бажання засудженого протягом всього часу відбуття покарання довести своє виправлення через сумлінну поведінку та ставлення до праці у вказаних установах останній не вживав. На даний час на виробництві не працевлаштований у зв`язку із небажанням працювати.

Таким чином, надаючи оцінку наданим суду матеріалам щодо засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, у зв`язку із чим, слід відмовити у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1