Провадження №1-кп/447/226/23
Справа №447/1969/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді- ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000095 від 15.06.2023 про обвинувачення: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який має на утриманні дитину І-групи інвалідності, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілих ОСОБА_5

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 , 04.12.2020 будучи засудженим Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт та згідно рішення у справі №447/810/18 Миколаївського районного суду Львівської області від 18.09.2018, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1000 грн. щомісячно на одну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з 03.04.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про вищевказане рішення Миколаївського районного суду, а також, будучи попередженим головним державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про обов`язок сплати аліментів та про кримінальну відповідальність у разі несплати боргу з аліментів, злісно ухилявся від сплати аліментів за період з 01.12.2021 по 31.06.2022, з 01.08.2022 по 31.09.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 01.06.2023, що проявлялося у тому, що він добровільно рішення суду не виконував, зприводу працевлаштування до Миколаївської районної філії центру зайнятості не звертався тв., відповідно не ставав на облік , як безробітній.

Окрім цього, ОСОБА_3 , маючи впродовж зазначеного періоду доходи, оскільки не будучи офіційно працевлаштованим працював, за що отримував грошові кошти, однак ОСОБА_3 , отримані кошти витратив на власні потреби, матеріально дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_6 не допомагав, їх матеріальним становищем не цікавився, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.12.2021 по 31.06.2022, з 01.08.2022 по 31.09.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 01.06.2023 в сумі 33858,50 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці платежу, призначених рішенням Миколаївського районного суду у Львівській області від 18.09.2018.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

В пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному, просив суворо не карати, вказав, що знав про рішення суду щодо сплати аліментів та мав неофіційний дохід, проте не сплачував аліментів.

Законний представник потерпілих ОСОБА_5 щодо призначеного покарання ОСОБА_3 покладається на думку суду .

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вину визнає вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України і обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів що характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.1 ст.164 КК України є правильною.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КК України , яке відповідно до статті 12 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного ,обставину що пом`якшує та відсутність обставин що обтяжують покарання .

Обвинувачений ОСОБА_8 типово характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, не працевлаштований.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1ст. 164 КК України у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальних витрат не понесено.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 371, 374, 381 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 100 ( ста) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1