Справа № 202/8676/23
Провадження № 1-кс/202/3850/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

18 травня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора - керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000417 від 11.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор - керівник Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого 22.03.2003, належить на праві власності ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . Заборонити особам, у володіння яких знаходяться вказані речі, відчуження, розпорядження та користування вказаним рухомим майном.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 11.05.2023 на автошляху Р-73 сполученням «Дніпро-Нікополь» в Нікольському районі невстановлений автомобіль, попередньо Джип сріблявого (світлого) кольору, виїхав на зустрічну смугу руху, чим створив аварійну ситуацію автомобілю «Nissan Maxima» під керуванням ОСОБА_5 , 1976 р.н. (військовослужбовець ЗСУ ВЧ НОМЕР_3 ), який рухався в зустрічному напрямку і який, уникаючи зіткнення, виїхав на праве узбіччя, втратив контроль над керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» під керуванням ОСОБА_6 , 1980 р.н. та автомобілем «ВАЗ 2108» під керуванням ОСОБА_7 , 1959 р.н., які рухалися у зустрічному напрямку один за одним. В результаті ДТП водій автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_8 та його пасажири ОСОБА_9 , 1980 р.н., ОСОБА_10 , 1936 р.н. загинули на місці пригоди, а водій автомобіля «Nissan Maxima» ОСОБА_11 та пасажир автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_12 , 1935 р.н. отримали тілесні ушкодження.

11 травня 2023 року під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений транспортний засіб «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтву про реєстрацію НОМЕР_2 , виданому 22.03.2003, належить на праві власності ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Автомобіль було вилучено з місця ДТП та розміщено для зберігання на території майданчика для зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, буд. 1

11 травня 2023 року автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до ст. 98 КПК України був визнаний речовим доказом.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, пересуванню, передачі, відчуженню транспортного засобу, який є речовим доказом, чи наявних на них слідів правопорушення, проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява про проведення судового розгляду в його відсутність.

Власник чи володілець майна в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає судовому розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею встановлено, що 11.05.2023 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, за № 0000417.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження, а володілець транспортного засобу може бути заінтересованим у результатах кримінального провадження. Крім того, власник може у будь-який час його відчужити, що ускладнить проведення досудове розслідування.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника та володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер, може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, зокрема, після проведення необхідних експертних досліджень та інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та яким керував ОСОБА_13 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1