УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 136/1606/22

провадження № 51-3265ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2023 року, які постановлені в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Липовецький район Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу - вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді арешту на строк 5 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Суть питання

За вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 11 червня 2022 року, в період часу з 00:00 по 01:00 год, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою отримання грошових коштів за користування земельною ділянкою, зайшов до домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_1 та, розуміючи, що за його діями спостерігає потерпілий, повторно, в умовах воєнного стану, підійшов до приміщення сараю, де зірвав навісний замок, проник у середину та відкрито заволодів бензопилою ТМ «Winzor» у корпусі червоного кольору та 7 л. гербіцидом «Геліос», який знаходився у полімерній каністрі ємністю 20 л., чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3 тис. 504 грн 15 коп.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 30 березня 2023 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів стосовно його підзахисного і закрити кримінальне провадження.

Обґрунтовуючи наведене, захисник указує на те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не доведено належними доказами, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судами не враховано постанови прокурора від 12 червня 2022 року про відмову в погодженні про підозру та звільнення ОСОБА_5 з-під варти через відсутність доказів, які би свідчили про його причетність до злочину. Крім того, вказує, що показання засудженого узгоджуються з показаннями трьох свідків та письмовими доказами: рапортом поліцейського ГРПП ОСОБА_7 від 10 червня 2022 року та результатами аудіо, -відео контролю місця утримання ОСОБА_5 в ІТТ м. Вінниці. Також зазначає, що суди не надали висновкам експертів № 4156/22-21 від 24 червня 2022 року та № 5752/22-21 від 21 вересня 2022 року належну оцінку.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно зі ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

За ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Попри те, що захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суть його касаційної скарги полягає в незгоді з наданою судами першої та апеляційної інстанції оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, що, виходячи з вимог ст. 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.

Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Разом із тим, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зроблено на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд надав відповідну оцінку з наведенням належної аргументації в мотивувальній частині вироку.

Як слідує з долученої до касаційної скарги копії рішення суду першої інстанції, судом враховано те, що ОСОБА_5 заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, але суд дійшов висновку, що його винуватість підтверджується сукупністю досліджених і оцінених судом доказів, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив суду, що в червні 2022 року, точної дати не пам`ятає, утім іншої аналогічної події не було, у пізню пору доби, в період з 00:00 по 02:00 год ночі, він відпочивав вдома, коли почув біля дому голос ОСОБА_5 , утім двері йому не відчиняв, так як добре знав, що останній був п`яний, його упізнав по голосу, ні з ким іншим сплутати він його не міг. У подальшому ОСОБА_5 , зайшовши на територію його домоволодіння, забрав пилку із веранди та підійшов до сараю, де зірвав навісний замок та забрав 7 л. гербіциду «Геліос», який знаходився у полімерній каністрі ємністю 20 л.;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду вказав, що є старостою с. Струтинка Вінницького району Вінницької області та працював на посаді сільського голови цього населеного пункту більш як 16 років. Він точно пам`ятає, що 11 червня 2022 року близько 08:00 години, до нього прийшов ОСОБА_6 та повідомив, що вночі на територію його домогосподарства приходив ОСОБА_5 , який заволодів його майном. Він, ОСОБА_8 , з метою врегулювати вказаного питання шляхом повернення ОСОБА_6 викраденого майна без працівників поліції, вирішив поїхати до ОСОБА_5 . Приїхавши до будинку, ОСОБА_5 вийшов до нього у незрозумілому стані, якійсь «кумарний», чи він був п`яний чи в іншому стані він не може пояснити, однак на вимогу повернути викрадені у ОСОБА_6 речі останній відповів, що нічого не брав;

- витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11 червня 2022 року, відповідно до якого за заявою ОСОБА_6 було внесено відомості де зазначено, що надійшла заява ОСОБА_6 про те, що біля 01 години ночі 11 червня 2022 року до його домогосподарства проникла невідома особа, в якій він у подальшому через вікно упізнав місцевого жителя ОСОБА_5 , який під час комендантської години, яка діє на період військового стану, підійшов до сарайного приміщення звідки з вхідних дверей зірвав навісний замок, після чого проник у середину звідки відкрито викрав бензопилу в корпусі червоного кольору та гербіцид марки «Геліос» в кількості 7 л., яка знаходилась у каністрі 20 л. У подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку через вікно вимагав залишити викрадене, однак останній на це не зважав та усвідомлюючи, що помічений власником домоволодіння, закінчив свої злочинні дії направлені на викрадення майна та залишив місце події, чим завдав потерплому шкоди на суму близько 5 тис. грн;

- рапортом інспектора чергового відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 11 червня 2022 року, відповідно до якого 11 червня 2022 року о 09 год 22 хв було зареєстровано за № 3583 заяву ОСОБА_6 , яка надійшла на лінію «102», відповідно до якої він повідомив, що невідома особа у нічний проміжок часу здійснила крадіжку його майна;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11 червня 2022 року о 10:10 годині, відповідно до якої ОСОБА_6 зазначив, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення бачив та може впізнати, вказавши на ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 11 червня 2022 року;

- витягом із бази Армор, відповідно до якого встановлено, що за результатами відпрацювання поліцейського ГРПП ОСОБА_7 10 червня 2022 року о 23 год 37 хв в ході перевірки громадянина ОСОБА_5 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , стосовно якого було встановлено адміністративний нагляд, тобто заборона залишати помешкання щоденно з 23:00 до 06:00 наступного дня, встановлено відсутність останнього за місцем проживання, про що було внесено відомості 10 червня 2022 року о 23 год 39 хв;

- висновком експерта за результатами проведення судово - товарознавчої експертизи від 24 червня 2022 року за № 4156/22-21, відповідно до якого встановлено, що ринкова вартість 7 літрів гербіциду «Геліос» ТОВ «Компанія Агрохімічні технології» станом на момент вчинення грабежу складала 2 тис 404 грн 15 коп.;

- протоколами про результати аудіо, - відео контролю місця від 12 серпня та 10 жовтня 2022 року;

- висновком експерта за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи від 21 вересня 2022 року за № 5752/22-21, відповідно до якого ринкова вартість бензопили ТМ «Winzor» моделі «CLC 155» станом на момент вчинення грабежу становить 1 тис. 100 грн.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду сторона захисту подала апеляційну скаргу, в якій наводила доводи щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно наданої оцінки доказам, які за своєю суттю є аналогічні доводам викладеним захисником у касаційній скарзі.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, перевірив усі посилання й доводи, викладені захисником у згаданій апеляційній скарзі, й вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Зокрема, обґрунтовуючи свій висновок апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Так, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про те, що показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не узгоджуються із сукупністю доказів щодо дати та обставин події. Натомість показання потерпілого ОСОБА_6 є логічними послідовними та такими, що не викликають сумнівів у їх правдивості та у сукупності з показами свідків, з письмовими доказами підтверджують винуватість ОСОБА_5 .

Також апеляційний суд, перевіривши доводи сторони захисту щодо належної оцінки рапорту поліцейського ГРПП ОСОБА_7 від 10 червня 2022 року та результати аудіо-відео контролю місця утримання ОСОБА_5 в ІТТ м. Вінниці, зазначив, що місцевим судом при прийнятті рішення враховано ці докази та надано їм оцінку в сукупності з іншими доказами.

Крім того, всупереч твердженням сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертів за результатами товарознавчих експертиз від 24 червня 2022 року № 4156/22-21 та від 21 вересня 2022 року № 5752/22-21 відповідають вимогам КПК України, а тому місцевий суд вірно прийняв їх як допустимі докази.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».

Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду та приходить до висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно умотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 419 КПК України, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувався при постановленні рішень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено, а незгода з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Інші твердження наведені захисником у касаційній скарзі також не містять вагомих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти переконання, що рішення судів були постановлені з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону або з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які можуть поставити під сумнів їх законність, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2023 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3