Справа № 214/5650/15-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Саксаганський районний суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження № 0004402 від 03.12.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 ,

Встановив:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004402 від 03.12.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування свого клопотання про продовження застосування запобіжного заходу прокурор зазначає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав до суду клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на рішення ЄСПЛ від 13.04.2023 року № 24520/19 справа « Корнієнко та інші проти України»

Крім того, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , звернувся до суду заявою про зімну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, просив врахувати надмірну тривалість утримання під вартою та хронічні хвороби обвинуваченого, через що він потребує комплексного лікування, яке неможливе в умовах КУВП №3.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження суд доходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає, що існують раніше визначені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується в особливо тяжкому злочині.

Щодо посилання захисника на надмірну тривалість тримання під вартою, суд вважає за доцільне зазначити та звернути увагу захисту, що обвинувачений довгий час в судових засіданнях демонстрував процесуальну поведінку, що зводилось до повного мовчазного ігнорування звернень суду до нього, відсутності зворотного зв`язку, що, в свою чергу, не сприяло судовому розгляду кримінального провадження протягом розумних строків.

За таких обставин колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та особливій тяжкості діяння, відповідає інтересам правосуддя шляхом запобігання ухилення обвинуваченого від суду та органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів робить висновок, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.

Посилання обвинуваченого та захисника на необхідність врахування практики ЄСПЛ при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає недостатнім аргументом оскільки ОСОБА_5 обвинувачується в особливо тяжкому злочині. Крім того, щодо необхідності комплексного лікування обвинуваченого в даний період часу та щодо відсутності можливості отримувати таке лікування в умовах КУВП №3, захисником не надано суду жодного підтверджуючого документа, що унеможливлює надання оцінки судом зазначеним обставинам.

З урахуванням викладеного, колегія суддів залишає без задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 та вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 110, 315-317, 369, 371 КПК України, суд, -

Ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) днів, тобто до 03 серпня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення

Повний текст судового рішення складено о 13-45 годині 14.06.2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3