Справа № 481/1621/23
Провадж.№ 1-кс/481/681/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року

Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000441 від 05.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про арешт майна,

Встановила :

05.09.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , в обґрунтування якого вказав, що

04.09.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи легковим автомобілем ВАЗ 21150 н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Н 11 по вул. Грушевського в м. Новий Буг зі сторони смт. Казанка в напрямку до центру м. Новий Буг. Під час руху ОСОБА_5 допустив контактування з причепом цистерною ПЦ-8 р.н. НОМЕР_2 що була у з`єднанні з вантажним автомобілем МА3 н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , від чого легковий автомобіль ВАЗ 21150 отримав механічні пошкодження та перекинувся на правий бік. Водій легкового автомобіля ВАЗ 21150 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу та лівого плеча зі зміщенням.

Виїздом СОГ на місце події було проведено огляд місця вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті чого було зафіксовано місце вчинення ДТП, а саме: автодорогу в м. Новий Буг по вул. Грушевського в районі буд 122 та розташування транспортних засобів з механічними слідами пошкоджень. При цьому транспортні засоби, а саме легковий автомобіль ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 та вантажний автомобіль МАЗ 533603-220 д.н.з. НОМЕР_3 у з`єднанні з причіпом цистерною ПЦ-8 р.н. НОМЕР_4 , оглянуто та вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Вилучене майно, за постановою слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області від 05.09.2023 року, визнане речовими доказами та передане на зберігання до СПД ВП №1 Баштанського РВП ГУНП у Миколаївській області.

Враховуючи те, що вищевказані автомобіль та мотоцикл можуть мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, з метою схоронності, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

Прокурор надав суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на його автомобіль. Пояснив, що автомобільні перевезення це єдиний вид доходу його сім`ї, а тому він залишившись без автомобіля буде поставлений у скрутне становище. До того ж сам автомобіль не ушкоджений, а контактування відбулось лише із заднім лівим колесом причіпа.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню, однак частково, виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.1 ст.286 КК України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Як вбачається з матеріалів в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000441 відомості про яке внесені 05.09.2023 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2023 року ОСОБА_5 , керуючи легковим автомобілем ВАЗ 21150 н.з. НОМЕР_1 , під час руху допустив контактування з причіпом цистерною ПЦ-8 р.н. НОМЕР_2 що була у з`єднанні з вантажним автомобілем МА3 н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , від чого легковий автомобіль ВАЗ 21150 отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу та лівого плеча зі зміщенням.

Старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, з метою розкриття кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речових доказів у кримінальному провадженні, знарядь вчиненого злочину, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, було проведено огляд місця події, виявлено місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди зі слідами та розташування транспортних засобів .

Вказані транспортні засоби було оглянуто та вилучено до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, визнано речовими доказами за постановою слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 05.09.2023 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучені транспортні засоби мають значення речового доказу, є знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

До клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000441 від 05.09.2023 року з якого убачається, що 05.09.2023 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.286 КК України; рапорт ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 05.09.2023 року, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2023 року, протоколи допиту учасників ДТП.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене за результатами огляду місця події від 05.09.2023 року, з метою збереження такого і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Разом із тим, заборона відчуження автомобіля та передача його на відповідальне зберігання користувачу не суперечить приписам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки подальше тримання транспортного засобу на визначеній території не є співмірним із завданнями кримінального провадження та може мати наслідком порушення розумного балансу між приватно-правовими та публічно-правовими інтересами. Суд враховує сімейне положення ОСОБА_3 те, що він є приватним підприємцем і його діяльність пов`язана із перевезенням вантажу. Отже залишити наразі цю родину без можливості отримувати кошти, в даному випадку буде несправедливим заходом.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 необхідно визначити відповідальною особою за збереження його вантажного автомобіля та попередити його про обов`язок зберігати та не відчужувати дане майно, не надавати у користування третім особам, не ремонтувати, а також на першу вимогу органу досудового розслідування надати для необхідності проведення експертного дослідження.

На підставі викладеного, клопотання прокурора, про накладення арешту на майно, підлягає частковому задоволенню, що відповідатиме розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановила:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 04.09.2023 року під час огляду місця події, в рамках кримінального провадження №0000441 від 05.09.2023 року, а саме:

-автомобіль марки "ВАЗ 21150" p.н НОМЕР_1 , з механічними слідами пошкоджень, який фактично перебував під керуванням ОСОБА_5 , а відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 перебуває у власності ОСОБА_8 ;

-причіп цистерну ПЦ-8 р.н. НОМЕР_4 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_3 .

Вказані транспортні засіб залишити для зберігання у ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Накласти арешт у виді заборони розпорядження майном, а саме вантажним автомобілем МАЗ 533603-20 д.н.з. НОМЕР_3 власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 є ОСОБА_3 ,

Передати вантажний автомобіль МАЗ 533603-20 д.н.з. НОМЕР_3 власнику ОСОБА_3 тимчасово заборонивши власнику та іншим особам будь-яким способом розпоряджатися вказаним автомобілем, в тому числі відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вищевказаного майна чи змінювати первісний (нинішній) стан автомобіля.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Попередити ОСОБА_3 про обов`язок надавати вказаний автомобіль на першу вимогу слідчому, прокурору для проведення дій, пов`язаних із досудовим розслідуванням.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала в повному обсязі проголошена 08.09.2023 року о 15:00 год.

Слідчий суддя