Справа № 355/900/23
Провадження № 1-кп/355/116/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001346 від 27.04.2023 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2023 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001346 від 27.04.2023 року, за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор просила призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає, кримінальне провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява, у якій він просить проводити підготовче слухання у його відсутності.

Претензій ні матеріального ні морального характера до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечують проти призначення справи до розгляду.

Крім того, прокурор звернулася з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60 днів.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, на підставі яких ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора і просила замінити її підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що є підставою для зміни запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, підтримавши думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування немає.

Підстав для закриття кримінального провадження немає, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні суддею однособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Так, суд вважає з урахуванням вищевикладеного необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого, захисника, свідків.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , мотивуючи свою позицію тим, що ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою відповідно до вимог п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 28 квітня 2023 року. Строк утримання обвинуваченого під вартою закінчується 24 червня 2023 року.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачений ч. 2 ст. 286-1 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2.знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3.незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4.перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5.вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Крім того, як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (рішенні ЄСПЛ в справі «Тодоров проти України»).

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає таких обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та вважає недоцільним продовжувати строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, суд вважає, що такі доводи не обґрунтовані, є лише припущеннями, прокурором не було надано переконливих доказів на підтвердження ризику ухилення обвинуваченого від суду та можливості впливу на потерпілого та свідків.

Захисник ОСОБА_5 порядку ст. 201 КПК України звернулася до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З наданих до клопотання адвоката розписок потерпілого ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_7 вбачається, що станом на 27. 05. 2023 року потерпілому повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, претензій до обвинуваченого вони не мають.

ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання разом з батьками, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має позитивну репутацію, раніше не судимий, має на утриманні батька інваліда, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, з урахуванням особи обвинуваченого не можна погодитись з тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 не зможе запобігти зазначеним прокурором ризикам.

Також слід зазначити, що тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд погоджується з думкою захисника, що в даному конкретному випадку можливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справі «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року визначив, що тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне замінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Частина 3 ст. 202 КПК України передбачає, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з- під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Враховуючи викладене, керуючись статтями ст.ст. 176178, 183, 193-194, 196-197, 314,315,331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, призначити до розгляду в відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області на 10 год. 00 хв. 30. 06. 2023 року.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів до 21 серпня 2023 року, звільнивши його з- під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) Прибувати до суду за першою вимогою;

2) Не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду.

3) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Відділення поліції №1 Броварського районного управління поліції Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілому, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, ухвалу направити начальникові Державної установи «Київський слідчий ізолятор», начальникові відділення поліції №1 Броварського районного управління поліції Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1