Справа № 204/8805/18
Провадження № 1-кп/204/79/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

за участю захисника: ОСОБА_5 ,

за участю потерпілого: ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження № 0001658, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань01 жовтня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який не має нікого на утриманні, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 16 год. 00 хвл. до 23 год. 00 хвл., більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де разом з раніше йому малознайомим потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сумісно вживали алкогольні напої. Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час в ході сумісного вживання спиртних напоїв, у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, близько 23 год. 00 хвл. 30.09.2018 року, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, наніс не менше семи ударів тупими твердими предметами в область голови потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року тілесні ушкодження у вигляді: синців на верхній та нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока; двох ссаден з синцем на підборідді з переходом на шию у верхній третині більш праворуч; забитих ран: на каймі нижньої губи по центру з переходом на її слизову оболонку, слизової оболонки рота нижньої щелепи; крововиливів: в товщу м`яких покривних тканин голови в тім`яній ділянці по центру, в скроневій ділянці праворуч, на випуклих та на внутрішніх поверхнях лобно-тім`яних ділянках, на базальних поверхнях лобно-скроневих ділянках, на випуклій поверхні лівої лобної долі; ділянок забиття: на базальній поверхні лобних долей та н випуклій поверхні правої скроневої долі.Далі, скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_9 до вчинення можливого опору подавлена, ОСОБА_7 утримуючи потерпілого ОСОБА_10 обома руками за верхній одяг із застосуванням фізичної сили перемістив останнього з приміщення будинку за територію домоволодіння АДРЕСА_2 , та залишив лежати на землі, на у вказаному місці настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року, виявлені у потерпілого ОСОБА_9 ушкодження в ділянці голови виникли по життєво, за десятки хвилин до настання смерті, від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), у своїй сукупності, перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року), п. 2.1.1, вони є тяжкими за ознакою небезпеки для життя. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року, смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами в товщу м`яких покривних тканин голови, під м`яку мозкову оболонку, ділянками забиття головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку.

Допитаний в судовому засіданні, під час всього судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, не визнав та надав суду покази про те, що він пам`ятає такі події. Це було у 2018 року у кінці вересня місяця. Він перебував на АДРЕСА_2 . За цією адресою проживав він і його цивільна дружина ОСОБА_11 . ОСОБА_11 запросила потерпілого ОСОБА_9 зі співмешканкою у гості. Вони були напідпитку. Він купив ще пару пляшок горілки. Сиділи випивали. Потім ОСОБА_9 почав втрачати свідомість. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 іти додому, на що останній відповів, що залишиться тут. Після чого, ОСОБА_7 підняв ОСОБА_9 ззаду, за тулуб і витягнув з подвір`я, за ворота, потерпілий ще лаявся, але ОСОБА_7 закрив ворота і пішов додому. Коли ОСОБА_7 витягнув ОСОБА_9 за ворота, останній на адресу усіх хто йшов по були, висловлювався нецензурною лайкою. Також, коли ОСОБА_7 його підіймав ОСОБА_9 , у останнього підкотилися штани і він це побачив. Видимих пошкоджень на голові і обличчі у ОСОБА_9 , ОСОБА_7 не побачив. Для того щоб ОСОБА_9 пришов до тями, ОСОБА_7 вдарив його по щокам декілька разів. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 встати, а він нічого не відповів, тоді ОСОБА_12 блиснув ОСОБА_13 по обличчю. ОСОБА_9 був дуже сильно п`яний. Звідки взялися у потерпілого ці пошкодження він не знає. ОСОБА_12 витягнув потерпілого за ворота, а далі що відбувалося з потерпілим він не знає. Швидка допомога відмовлялася приїжджати, оскільки він п`яний. Швидку викликала ОСОБА_11 . Біля воріт ОСОБА_9 був живий і висловлювався нецензурною лайкою. Коли ОСОБА_12 витяг потерпілого з будинку, останній нічого не казав, лише висловлювався нецензурною лайкою. Він витяг потерпілого з подвір`я та посадив під хвіртку. Таран допускає, що інші особи могли нанести потерпілому тілесні ушкодження. ОСОБА_12 також був напідпитку, він вжив трішки більше «чекушки» горілки. До того як прийшов потерпілий зі своєю співмешканкою, ОСОБА_12 не вживав спиртні напої. ОСОБА_12 ніяких тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв. Коли ОСОБА_12 витяг потерпілого за ворота, він повернувся додому, в середині будинку ще знаходилась ОСОБА_11 та ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_14 пішла, через який час, він не може сказати. Вони втрьох продовжували розпивати спиртні напої. Цивільний позов під час судового розгляду ОСОБА_7 також не визнавав.

Проте, суд зазначає, що 31 березня 2023 року, під час судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_7 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, визнав повністю, визнав цивільний позов у повному обсязі, просив суворо не карати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України під час судового розгляду, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю і підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду по справі доказами.

Про доведеність вини ОСОБА_7 , суд робить висновок виходячи з наступних доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав суду покази про те, що загиблий ОСОБА_9 доводиться його старшим братом. Про подію з братом дізнався від родичів. Про те, що трапилось, чув тільки від свідків. У нього є родич, який працює в поліції. Про факт смерті брата йому повідомив знайомий, який працює в поліції і який сказав, що потерпілий схожий на його брата і коли вже він звернувся до Чечелівського ВП, йому підтвердили цю інформацію. Останній рік він рідко спілкувався з братом, в основному коли відвідував матір, інколи спілкувалися по телефону. Обставини настання смерті не повідомили, сказали щоб він займався похованням і він почав займатись похованням. Позовні вимоги він підтримує. Він у цивільному позові оцінив як свої страждання так і страждання матері з приводу втрати брата та сина. Просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надала суду покази про те, що обвинувачений ОСОБА_7 їй відомий, він проживав на протязі п`яти років з її сестрою. Вони проживали у одному дворі. Відносини між ними різні, багато негативних. Неодноразово викликали поліцію щоб угомонити обвинуваченого. Він працював на будівництві, часто випивали. Вони проживали в одному будинку, але різні входи. 30.09.2018 року приблизно з 19 год. 00 хвл. до 20 год. 00 хвл. вона прийшла з роботи і почула що там де живе обвинувачений крик. Вона пішла дізнатися що трапилось і побачила 4 людини, які перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. Чоловік сидів на полу, обвинувачений стояв біля нього і біля нього стояла жінка. Вона раніше ніколи їх не бачила. Там був крик і гам, хтось когось вигоняв, їй сестра сказала, що все нормально і щоб вона не переживала. Її сестра з обвинуваченим начебто вигоняли потерпілого ОСОБА_13 з його співмешканкою, оскільки її сестра кричала жінці забирай його. Вона попросила їх більше не кричати і зайшла до себе додому і там з дочкою знаходилась. Якийсь час пройшов і вона почула жіночий крик «Не бийте його». Потім приблизно о 01 год. 00 хвл. вона почула у дворі шум і вона побачила наряд поліції. Коли вона зайшла до будинку де проживала його сестра з обвинуваченим ОСОБА_7 то побачила що чоловік сидів на полу спиною до дверей, голова у нього була опущена. Обличчя його не бачила, тілесних пошкоджень вона не бачила, крові не було. У кімнаті ніколи порядку не було, там безлад постійний, тому незрозуміло чи були сліди боротьби. Коли залаяла її собака, вона прокинулась і побачила поліцію і спитала що відбувається, це було близько 01 год. 00 хвл. Вона за двором побачила чоловіка, на якому був верхній одяг, нижнього одягу не було. Він лежав за двором, він лежав у бік воріт. Бачила тільки співробітника поліції, які ходили заміряли, бачила каплі крові, які були : обвинувачений ОСОБА_12 , її сестра ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_13 з жінкою ОСОБА_14 . Хто конкретно бив потерпілого вона не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надала суду покази про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає. Бачила його один раз. Подія відбулася з 30.09.2018 року на 01.10.2018 року за адресою: вул. Козацька, номер будинку вона не пам`ятає в м. Дніпро. Вона була свідком при вбивстві свого співмешканця ОСОБА_13 . Спочатку вона зі своїм співмешканцем була вдома і він їй запропонував піти провідати їхню знайому, яка є інвалідом дитинства, вони їй допомагали. Знайома запропонувала здати метал. Вони здали і повертаючись додому, зустріли співмешканку обвинуваченого ОСОБА_11 , розбалакались і пішли до них додому. Вона сиділа зі співмешканкою розмовляла, а обвинувачений спілкувався з потерпілим. Потерпілий ОСОБА_13 чомусь швидко сп`янів. Обвинувачений ОСОБА_12 спитав, де потерпілий працював, він відповів, що раніше працював у ДАІ. Потерпілий був спокійна людина, ніколи не конфліктував. Вона у цей час була не п`яна, оскільки всі пили по півстакана горілки, а вона випивала з чарки. Потерпілий сильно сп`янів і вона попросила щоб він полежав у них десь близько години, щоб вона змогла довести його додому. Потерпілий приліг. А коли потерпілий був у сильному алкогольному сп`янінні, він завжди знімав штани, оскільки вони йому заважали. Вона сиділа спиною до потерпілого, співмешканка обвинуваченого сиділа біля неї, а обвинувачений сидів на стільчику біля них поруч. Потерпілий хотів мабуть зняти штани, їй це не було видно, а співмешканка обвинуваченого побачила і стала кричати обвинуваченому: «Васька, дивись він справляє малу нужду». Після чого, обвинувачений встав зі стільця і відразу ж напав на потерпілого. Бив його у ліжку. Бив і руками і ногами. Потім співмешканка обвинуваченого встала і почала допомагати обвинуваченому бити потерпілого. ОСОБА_14 полізла захищати потерпілого. Обвинувачений її не чіпав, він був дуже занятий потерпілим. Співмешканка обвинуваченого била її, щоб вона не захищала потерпілого. Потім вони потерпілого стягнули з дивана і продовжували його бити. Били його дуже сильно у приміщенні руками і ногами. Стягнули з нього штани. Потім обвинувачений почав витаскувати на вулицю Килимника. На ходу, ОСОБА_12 бив ОСОБА_13 , співмешканка підбігала та била його. Вона бачила, як співмешканка обвинуваченого підбігла з молотком і стала бігати з ним біля потерпілого, після чого ОСОБА_14 лягла на потерпілого щоб собою його затулити. Співмешканка обвинуваченого била її, порвала на ній куртку. Обвинувачений бив ОСОБА_13 на вулиці, він витягнув його за ворота і кинув. Співмешканка викинула молоток у полісадник, після чого закрили ворота та пішли. ОСОБА_14 підійшла до потерпілого, стала до нього звертатися, а він був без свідомості. Після чого, вона побігла у тютюновий кіоск, де працювала її знайома і стала викликати швидку. Коли вони витягли потерпілого за ворота, то більше нікого не було. Вона кричала про допомогу, але нікого не було. Приїхала швидка, поліція, її вже туди не пустили. Вона запитала про потерпілого і їй сказали що він вбитий. Коли вони прийшли до обвинуваченого він перебував у нормальному стані, був тверезим. Обвинувачений та потерпілий нормально спілкувалися, поки потерпілий ОСОБА_13 не сказав ОСОБА_12 , що до цього працював у ДАІ. Потерпілий був сильно п`яний, він не вчиняв супротив. Коли обвинувачений бив потерпілого, нічого при цьому не казав. Співмешканка обвинуваченого була дуже агресивна. Вона і ОСОБА_13 прийшли до обвинуваченого десь близько 18.00 - 19.00 год. Обвинувачений один раз ходив за горілкою. Вона намагалася їх розборонити. Обвинувачений витягнув потерпілого за ворота. Співмешканка била її, розбила їй губу, у неї теж були синці, вона знімала побої. Обвинувачений ОСОБА_12 та його співмешканка ОСОБА_11 били потерпілого по голові. До тютюнового кіоску йти десь дві хвилини, але вона бігла, залишивши потерпілого самого лежати. Потерпілий міг випити, але не був алкоголіком. Він працював на маршрутці, міг випити з колегами та з сусідом міг посидіти. Вони зустріли співмешканку обвинуваченого і пішли до них у гості. Потерпілий був сильно п`яний і ліг на диван. Вона планувала, що потерпілий полежить півгодини і вона з ним піде додому. У той вечір коли вони перебували у обвинуваченого ніхто не заходив сторонній, і сестри співмешканки теж не було. Вони сиділи тільки учетвером.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала суду покази про те, що обвинувачений ОСОБА_7 був її цивільним чоловіком. Того вечора, ОСОБА_11 вийшла у магазин і зустріла знайому ОСОБА_14 , яку не бачила 15 років і вирішила запросити її у гості посидіти і відмітити. ОСОБА_14 була зі своїм співмешканцем - потерпілим ОСОБА_13 . Вони посиділи, випили. Коли потерпілий напився, він обмочився і обвинувачений ОСОБА_7 витяг його за хвіртку і вона зателефонувала до швидкої. ОСОБА_14 кричала, що потерпілий помре, а у неї телефону не було, і вона сказала, що викликає швидку. Обвинувачений та вона пішли у двір, а потім вночі приїхали з поліції. З потерпілим ніяких суперечок і конфліктів не було, просто потерпілий обмочився і обвинувачений його витягнув з хати. Ця подія відбулася у 2018 році, було холодно, мабуть восени. Ім`я та прізвище потерпілого ОСОБА_13 , вона не знала, оскільки бачила його вперше. Зустрілася з ними коли на вулиці були вже сумерки, а восени рано темніє. Вона їх запросила у будинок, який розташований за АДРЕСА_2 . Вони випивали самогонку. Обвинувачений з роботи прийшов і теж випив трішки. Вона особисто випила грам 200-250, а скільки вони пили вона не знає. Вони спілкувалися, а потім потерпілий ліг і обмочився. Конфліктів не було між обвинуваченим та потерпілим. Обвинувачений спокійний і потерпілого він не чіпав. Коли вона їх зустріла на потерпілому слідів крові не було і травм вона не бачила. Зовнішніх ознак будь-яких пошкоджень на потерпілому не було коли вона їх зустріла. Обвинувачений витягував потерпілого на подвір`я, взявши його під руки. Коли витягували потерпілого за хвіртку, вона була з обвинуваченим, оскільки треба було відкрити хвіртку. Під час розпиття спиртних напоїв, вона перебувала з ними. Вона не пам`ятає щоб обвинувачений бив потерпілого. Вже пройшло 4 роки. Покази, які вона надавала слідчому вона не пам`ятає. Швидка не приїжджала. Вона не знає звідкіля у потерпілого такі пошкодження. Обвинувачений тягнув потерпілого до хвіртки метрів 20. Потерпілий не вчиняв супротиву, він був п`яний. З потерпілого було стягнуто одяг, оскільки його тягнули по асфальту. Співмешканка потерпілого взяла самогонку, там рядом продається і вони з обвинуваченим вже були напідпитку на той час. Вона не пам`ятає щоб обвинувачений бив потерпілого, внаслідок чого потерпілий отримав такі ушкодження. Може обвинувачений і вдарив потерпілого декілька разів, але ці удари, які були нанесені обвинуваченим не могли призвести до таких наслідків. Обвинувачений може пару разів і вдарив потерпілого, але зараз вона не може сказати, бо не пам`ятає. На ті питання, які їй ставив слідчий вона відповідала, бо добре пам`ятала. Вона тоді слідчому правду говорила. Вона зустріла співмешканку потерпілого та потерпілого, обвинувачений у цей час перебував у хаті. Вона їх привела додому. Обвинувачений їх не знав і вона обвинуваченого з ними познайомила. У них одна кімната у хаті. Потерпілий лежав на полу, потім обвинувачений взяв його під руки и потяг через двір за хвіртку. Коли вони сиділи у хаті, потерпілий виходив до коридорчику курити. Вона почула грохот і побачила що він впав. Співмешканка з потерпілим коли перебували у них дома не скандалили, конфліктів між ними не було. Коли вони зайшли до хати, то обвинувачений її один раз вдарив по обличчю, бо йому не подобалось що вона їх привела. Ліва нога потерпілого була травмована, мабуть коли його тягнули, штани закотилися і вона це побачила.

Крім пояснень потерпілого, свідків, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

-протоколом огляду трупа від 01.10.2018 року, проведеного у проміжок часу з 02 год. 10хвл. до 02 год. 48 хвл. у присутності понятих та експерта, відповідно до якого об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розміром 10х10 метрів, розташована на відстані 2 метрів від житлового будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду даної ділянки місцевості на бетонному покритті частково виритому ґрунтом виявлено труп чоловіка, яким виявився ОСОБА_9 , 1969 року народження. В ході огляду було встановлено, що труп чоловіка розташований обличчям до гори, лежачі на спині, верхні кінцівки права зігнуті в лівому суглобі дещо відведена від тулуба. Ліва виправлена та відведена від тулуба та розведені, труп одягнутий: светр сірий, футболка, штани, одяг подекуди розірваний та забруднений буро-червоною підсохлою речовиною. Шкірні покрови дещо теплі на спині, холодні протягом інших шкіряних покровів. Трупне заклякання помірно виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів. Трупні плями синюшно-фіолетового кольору, слабо виражені, розташовані по задньобічним поверхням тулуба та кінцівок при неодноразовому дозованому натисканні на них пружинним динамометром із зусиллям 2 кг на см квадратний по 3 секунди зникають та відновлюють своє забарвлення через 15-20 сек. (02.40, 01.10 2018). Гнильні зміни не виражені. Кістки скелету та крупні суглоби на дотик цілі. Ушкодження на обличчі числені, блідо синюшного кольору синці та буровато-коричневі ссадна з отворів рота та носа у вигляді потьоків та брисків витікає темно-червона речовина, що нагадує кров. В сідничних ділянках буровато-рожеві ссадна, на обох гомілках численні буровато-коричневі ссадна, на обох стопах чорні шкарпетки, які забруднені сірувато сипучою речовиною. В ході огляду трупа виявлено та вилучено наступні предмети, а саме: туфлі чоловічі чорного кольору, в експертний пакет № ЕХР 0314815; один марлевий тампон зі змивом РБК біля голови трупа; 1 темна дактилоплівка з мікрочастинками з правої руки трупа; 1 темна дактилоплівка з мікрочастинками з лівої руки трупа; зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа; зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа. Проводилось посмертне дактилоскопіювання (арк. кримінального провадження 9-13);

-лікарським свідоцтвом про смерть № 557/Н від 01 жовтня 2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Смерть настала внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром. Хвороба що призвела до смерті: набряк головного мозку, крововилив під м`які мозкові та в речовину головного мозку; внутрішньо-черепна травма; ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений (арк. кримінального провадження № 16);

-протоколом огляду місця події від 01.10.2018 року, проведеного у проміжок часу з 02 год. 59 хвл. по 03 год. 35 хвл. у присутності понятих, відповідно до якого об`єктом огляду є територія приватного домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 . В ході огляду було встановлено, що територія домоволодіння з усіх сторін огороджена дерев`яним парканом. Вхід на територію подвір`я здійснюється через металеві ворота окрашені з фарду синього кольору. З лівої сторони в куті у верхній частині металевих воріт прикріплена металева накладка на якій чорними буквами та цифрами зазначено « АДРЕСА_2 ). З правої частини металевих воріт розташована металева хвіртка синього кольору. Прямо від входу знаходиться територія подвір`я з бетонним покриттям, де на відстані 1 м від металевих воріт на підлозі було виявлено чоловічі спортивні штани темно синього кольору у забрудненому стані з нашаруванням речовини темно сірого кольору. По бокам штанів вставлені вставки білого кольору. Поруч з штанами розташовані труси темно сірого кольору у забрудненому стані з нашаруванням речовини темно-сірого кольору. Далі по бетонному покриттю на відстані 10 м з лівої сторони розташований гараж одноповерхового типу з металевими воротами окрашеними у фарбу синього кольору. З лівої сторони від гаража розташований будинок одноповерхового типу. З торцевої частини якого знаходиться дерев`яні двері оббиті матеріалом, що нагадує шкіру, окрашені у фарбу червоного кольору, поруч з якими на відстані 2-х метрів на бетонному покритті виявлено 4 плями бурого кольору напівкруглої форми наступними розмірами 1-4х5мм, 2- 2-2 мм, 3-2х3 мм, 4-3х5см. Проходячи впродовж будинку з правої сторони розташовані металеві двері пофарбовані у фарбу коричневого кольору, яка слугує для проходу до житлового приміщення, на відстані 1 метру від якого на бетонному покритті виявлено пляму темно-бурого кольору невизначеної форми з нерівними краями розмірами 4х5 мм. З лівої сторони від житлового будинку, знаходиться 1-поверхова будівля житлового типу, яка примикає одна до одної. В ході огляду даного приміщення було встановлено, що вхід до будинку здійснюється через дерев`яні двері обшиті зовні матеріалом, що нагадує шкіру, пофарбовані фарбою коричневого кольору. На дверях з внутрішньої частини знаходиться механічний замок врізного типу, на час огляду замок не ушкоджений, під замком розташований металевий засов-шпінгалет. Прямо від входу знаходиться тамбурне приміщення розміром ширина 1,5 м довжина 3 м висота 2,5 м. Проходячи прямо через тамбурне приміщення знаходиться спальна кімната, розміром висота 2,5м, ширина 3-м, довжина 4,5 м. З правої сторони від умивальника знаходиться кухонний стіл, з приставленим до нього комодом на поверхні якого в хаотичному порядку розставлені 4 чарки у порожньому стані, каструлі з їжею, фрагменти нарізаного хліба. На підлозі поруч зі столом розташована порожня пластикова пляшка, об`ємом 0,5 л з закрученою кришкою, синього кольору. З правої сторони від комоду понад стінкою розташоване ліжко на якому розкидані ковдра з подушками. З правої частини при вході до кімнати поруч з диваном виявлено молоток з дерев`яною ручкою та металевим наконечником (арк. кримінального провадження 18-20);

-актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 557/Н від 12.10.2018 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами в товщу м`яких покривних тканин голови, під м`яку мозкову оболонку, ділянки забиття головного мозку, яка ускладнилась набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичного та судово-гістологічного дослідження. При дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на верхній та нижній повіці лівого ока, на нижній повіці правого ока; садно на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, з переходом на верхній та нижній квадрант лівої сідниці; два ссадна з синцем на підборідді з переходом на шию у верхній третині більш праворуч; рани: на каймі нижньої губи по центру з переходом на її слизову оболонку, слизової оболонки рота нижньої щелепи; крововиливи: в товщу м`яких покривних тканин голови в тім`яній ділянці по центру, в скроневій ділянці праворуч, на випуклих та внутрішніх поверхнях лобно-тім`яних ділянках, на базальних поверхнях лобно-скроневої ділянках, на випуклій поверхні лівої лобної долі; ділянки забиття: на базальній поверхні лобних долей та на випуклій поверхні правої скроневої долі; переломи: посередені ключичній лінії праворуч 5-го ребра та по середньо-пахвовій лінії праворуч 6-го ребра. Ушкодження в ділянці голови виникли пожиттєво, в проміжок часу від десяти хвилин до години, до настання смерті, від дії тупого твердого предмету (предметів) або ударі об такий (такі), у своїй сукупності, перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року) п.2.1.1, вони є тяжкими за ознаками небезпеки для життя. Тілесне ушкодження у вигляді садна на зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, виникло по життєво, в проміжок часу від десятків хвилин до години, до настання смерті, від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, відносяться до легкого ступеню тяжкості та у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Виявлені переломи по середньо-ключовій лінії праворуч 5-го ребра та по передній паховій лінії праворуч 6-го ребра виникли пожиттєво, від дії тупих твердих предметів і при ударі об такі, неменше ніж за 28 діб до настання смерті, відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та у причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. При судово-токсіологічному дослідженні крові із трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 3,63 ‰, що стосовно живих осіб відповідає тяжкого ступеню алкогольного сп`яніння. Не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти. При дослідженні трупа виявлений: кардіосклероз, жирова дісфункція печінки, інтерстиційний нефросклероз у мозковому шарі, з ретенційними кістами, атеросклероз судин серця, мозку та аорти. При судово-імунологічному дослідженні зразка крові встановлена група А ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВ0 (арк. кримінального провадження 74-77);

-висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року, який має аналогічні висновки, викладені у акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 557/Н від 12.10.2018 року, а також вказано, що враховуючи ступінь розвитку трупних явищ під час огляду трупа на місці події, можливо вказати, що смерть ОСОБА_9 настала за 2-5 години до огляду трупа. При експертизі трупа виявлені тілесні ушкодження: в кількості не менше 7-ми в ділянці голови та 1-го нижньої кінцівки, виникли від дії тупих твердих предметів (предмету), якими можуть бути руки, ноги людини та інше, більш детально встановити характеристики травмую чого предмету (предметів), в даному випадку, неможливо, за відсутності об`єктивних судово-медичних даних. Встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень не можливо. Смерть потерпілого настала через десятки хвилин після нанесення тілесних ушкоджень в ділянку голови. Враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених при експертизі тілесних ушкоджень, всі вони є доступними для нанесення їх власною рукою. Будь-яких ушкоджень, які були б властиві саме боротьбі або самозахисту при експертизі трупа не виявлено. Враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, можна вважати, що всі вони не могли утворитись в результаті падіння з висоти власного зросту (як з наданням тілу прискорення, так і без) на тверду пласку поверхню. Після спричинення тілесних ушкоджень в ділянку голови потерпілий міг здійснювати самостійні цілеспрямовані дії (пересуватися, наносити тілесні ушкодження, кричати, тощо) в проміжок часу до моменту втрати свідомості, але не виключено, що втрата свідомості настала і в процесі спричинення ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, слід вважати, що потерпілий був звернений передньою поверхнею до особи, яка нападала, більш детально вказати неможливо через відсутність судово-медичних даних (арк. кримінального провадження 78-81);

-висновком експерта № 26/4.6/1085 від 24.10.2018 року, відповідно до якого слід пальця руки, розміром 25х17 мм, скопійований на липку стрічку розміром 44х44 мм, слід пальця руки, розміром 29х19 мм, скопійований на липку стрічку розміром 52х49 мм, слід пальця руки, розміром 23х17 мм, скопійований на липку стічку розміром 49х48 мм, слід пальця руки, розміром 26х19 мм, скопійований на липку стрічку розміром 38х24 мм, слід пальця руки, розміром 31х20 мм, скопійований на липку стрічку розміром 58х28 мм, слід пальця руки, розміром 22х20мм, скопійований на липку стрічку розміром 44х35мм, які були виявлені на вилучені 01.10.2018 року в ході проведення огляду приміщення будинку АДРЕСА_2 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що залишила, залишили. Слід пальця руки розміром 28х22 мм скопійований на липку стрічу розміром 42х34 мм та слід пальця руки розміром 24х15 мм скопійований на липку стрічку розміром 48х26 мм, які виявлені та вилучені там же, не придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила, залишили. Слід пальця руки розміром 25х17 мм, скопійований на липку стрічку розміром 44х44мм залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Слід пальця руки розміром 29х19 мм, скопійований на липку стрічку розміром 52х49мм залишений безіменим пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Слід пальця руки розміром 26х19 мм, скопійований на липку стрічку розміром 38х24мм залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Слід пальця руки розміром 31х20 мм, скопійований на липку стрічку розміром 58х28мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Слід пальця руки розміром 27х19 мм, скопійований на липку стрічку розміром 51х28мм залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Слід пальця руки розміром 22х20 мм, скопійований на липку стрічку розміром 44х35мм залишений вказівним пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Слід пальця руки розміром 23х17 мм, скопійований на липку стрічку розміром 49х48мм залишений не особами, дактилокартки яких заповнені на ім`я підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та на ім`я свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а іншою особою (арк. кримінального провадження 92-107);

-протоколом отримання зразків для експертизи від 23 листопада 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 відібрані зразки крові для проведення судово-імунологічної експертизи (арк. кримінального провадження № 112);

-протоколом отримання зразків для експертизи від 23 листопада 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 відібрані зразки крові для проведення судово-імунологічної експертизи (арк. кримінального провадження № 119);

-протоколом отримання зразків для експертизи від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 відібрані зразки крові для проведення судово-імулогічної експертизи (арк. кримінального провадження № 124);

-протоколом прослуховування аудіозапису від 27 листопада 2018 року, проведеного у присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 , відповідно до якого прослухана аудіозапис з системи ОДС «103» виклику, який здійснювався з номера телефону НОМЕР_1 за 30.09.2018 року о 23 год. 33 хвл., з якого вбачається, що жіночий голос викликає швидку і повідомляє, що біля її будинку лежить п`яний чоловік без трусів, побитий по АДРЕСА_2 (арк. кримінального провадження 129).

Від виклику та допиту у судовому засіданні свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які були допитані під час досудового розслідування, прокурор у судовому засіданні відмовився, а сторони кримінального провадження не заперечували.

Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3 і 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Суд, ухвалюючи по справі рішення, керується нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав для його ухвалення.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення за стандартом «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43).

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною «поза розумним сумнівом», версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Також суд при постановленні вироку приймає до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» п.86).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.ч.1,3 ст. 2 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить кримінальний кодекс, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст. 92 КПК України).

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді,а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

«Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Невизнання обвинуваченим своєї провини під час всього судового розгляду, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути справедливого покарання за більш тяжке діяння.

Крім того, обвинувачений не заперечував самого факту нанесення потерпілому тілесного ушкодження, а саме декілька разів вдарив потерпілого по щоках, для приведення його до тями, але заперечував проти спричинення саме ним тяжких тілесних ушкоджень. Свідчення ОСОБА_7 під час судового розгляду про те, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , які б могли завдати смерть останнього, є неспроможними, протирічить іншим доказам, дослідженим судом.

Оцінюючи докази, суд критично ставить до пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду про те, що тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив, оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , які були послідові, детальні та незмінні щодо обставин та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 , які мали місце 30.09.2018 року так і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Проаналізувавши всі обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку умисел обвинуваченого ОСОБА_7 був прямо спрямований на спричинення будь - якого тілесного ушкодження потерпілому проте, фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року, який має аналогічні висновки, викладені у акті судово-медичного дослідження (обстеження) № 557/Н від 12.10.2018 року.Також покази обвинуваченого проте, що він витяг потерпілого з двору за ворота, коли він був у свідомості, проте сильно п`яним, а що з ним потім трапилось він не знає, а також припущення обвинуваченого що потерпілому могли спричинити тілесні ушкодження інші особи, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_14 та висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року, згідно якого смерть потерпілого настала через десятки хвилин після нанесення тілесних ушкоджень в ділянку голови. Після спричинення тілесних ушкоджень в ділянку голови потерпілий міг здійснювати самостійні цілеспрямовані дії (пересуватися, наносити тілесні ушкодження, кричати, тощо) в проміжок часу до моменту втрати свідомості, але не виключено, що втрата свідомості настала і в процесі спричинення ушкоджень.

В свою чергу суд вважає, що визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під час судових дебатів 31 березня 2023 року розцінюються судом, як намагання уникнути обвинуваченим кримінальної відповідальності.

Також, суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що потерпілий ОСОБА_9 виходив у тамбур курити і там впав, внаслідок чого міг отримати ушкодження, оскільки данні покази спростовуються висновком експерта № 557/НЕ/324 від 29.10.2018 року, відповідно до якого враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, можна вважати, що всі вони не могли утворитись в результаті падіння з висоти власного зросту (як з наданням тілу прискорення, так і без) на тверду пласку поверхню. Також суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_11 проте, що вона не пам`ятає, щоб обвинувачений його прямо так бив, внаслідок чого потерпілий отримав такі ушкодження. Може обвинувачений і вдарив потерпілого декілька разів, але ці удари, які були нанесені обвинуваченим не могли призвести до таких наслідків, оскільки суд враховує, що свідок ОСОБА_11 була співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_7 і вважає, що надаючи саме такі показання, свідок ОСОБА_11 намагається допомогти обвинуваченому ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності.

Ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Верховний Суд України у справі № 5-25кс15 від 28 травня 2015 року зазначив, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Відповідно до ст. 121 КК України тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений, наносячи удари в область голови потерпілого повинен був розуміти, що голова є життєво важливим органом людини, тому свідомо припускав спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.

Саме від дій ОСОБА_7 настали наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 , тому між діями обвинуваченого і наслідками, що настали існує прямий причинний зв`язок.

З огляду на викладене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, поза розумним сумнівом, дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 , 30 вересня 2018 року умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий умисний злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, який призвів до втрати найвищої соціальної цінності, проголошеної ч. 1 ст. 3 Конституції України, - життя людини, обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, який не має нікого на утриманні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Водночас, суд не знаходить підстав визнати такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставину щодо його щирого каяття, попри те, що ним було визнано вину у вчиненому кримінальному правопорушенні лише під час судових дебатів.

Так, Верховний Суд у свої постановах від 30 жовтня 2018 року за №559/1037/16-к та від 07 листопада 2018 року (№ 297/562/17) зауважив, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 до останнього не визнавав свою вину, чим намагався уникнути від кримінальної відповідальності в судовому засіданні і свідчить про відсутність у нього щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Призначення покарання повинно відповідати позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах Бакланов проти Росії від 09 червня 2015 року та Фрізен проти Росії від 24 березня 2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. У рішенні по справі Ізмайлов проти Росії від 16 жовтня 2008 року ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

Враховуючи особу ОСОБА_7 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства - в місцях позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_7 було затримано 01 жовтня 2018 року, а згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк відбування покарання з дотриманням правил ст. 72 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 у порядку ст. 128 КПК України було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, у якому цивільний позивач ОСОБА_6 зазначив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого наступила смерть його брата ОСОБА_9 . На ритуальні послуги у зв`язку з похованням брата ним було затрачено 3715 грн. 56 коп. Також протиправними діями обвинуваченого йому спричинено моральну шкоду, яка виразилася в наступному: внаслідок вчиненого кримінального правопорушення він поніс непоправну втрату загибель рідної людини - брата. Після вчинення кримінального правопорушення, з боку обвинуваченого чи його близьких родичів йому не надано ні матеріальної ні моральної підтримки, що продовжує викликати у нього негативні моральні та психічні переживання. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення він втратив нормальні життєві зв`язки, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди він визначає враховуючи вимоги розумності та справедливості, виходячи з тих затрат, які йому необхідно для покращення свого душевного та психічного стану. Всі негативні моральні та психічні переживання, а також негативні емоції - негативно впливають на стан здоров`я кожної людини, та його в тому числі. Все вищевказане є беззаперечною підставою для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди.

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному кримінальному провадженні встановлено, що злочинними діями ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 пов`язану з витратами на поховання у розмірі 3715 грн. 56 коп., що підтверджується квитанцією № 37 від 02 жовтня 2018 року та товарним чеком б/н від 02 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Тому з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути витрати на поховання у розмірі 3715 грн. 56 коп.

Щодо вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав середня, нормально реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 беззаперечно завдано моральної шкоди.

Визначаючи розмір компенсації завданої моральної шкоди, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд спирається на наведені норми законів, приймає до уваги обставини справи, враховує наведені позивачем доводи, характер його душевних страждань та їх тривалість, характер правопорушення, та вважає за розумне та справедливе визначити розмір відшкодування в сумі, про яку просить потерпілий.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь держави, витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи № 26/4.6/1085 від 24.10.2018 року, згідно наданої довідки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 369-371, 373-376, 381-382, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення, а саме з 01 жовтня 2018 року по день набрання законної сили даним вироком включно.

Запобіжний захід ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити колишній - тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди витрати на поховання у розмірі 3715 (три тисячі сімсот п`ятнадцять) грн. 56 коп., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Арешт, накладений ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року на майно, вилучені під час особистого обшуку затриманого за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а саме: светр синього кольору, який поміщено до спец-пакету №0020430; футболку сірого кольору з надписом «TIGERS» та малюнком тигра в області грудей, яку поміщено до спец-пакету № 0020432; брюки коричневого кольору, які поміщено до спец-пакету № 0020431; кросівки сіро-коричневого кольору з плямами речовини бурого кольору, які поміщено у поліетиленовий пакет - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 26/4.6/1085 від 24.10.2018 року у сумі 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Речові докази:футболку сірого кольору з надписом «TIGERS» та малюнком тигра в області грудей, брюки коричневого кольору, кросівки сіро-коричневого кольору з плямами речовини бурого кольору, які передані до камери схову речових доказів Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити; туфлі чоловічі чорного кольору, які упаковано в спец пакет № ЕХР 0314815; чоловічі штани темно-синього кольору з трусами, які упаковано в спец пакет № ЕХР 0314814; порожню пляшку з полімерного матеріалу об`ємом 0,6 л., яку упаковано в спец пакет № 0022841; чотири стакани та чарку, які упаковано в спец пакет № 0014144, які передані до камери схову речових доказів Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, квитанція № 2086 - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1