ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2244/23 Справа № 190/776/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самарканд, Республіка Узбекістан, громадянина України, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз 29.11.2018 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, остаточне покарання призначено на підставі ст.71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року у задоволенні подання ДУ "Пятихатська виправна колонія № 122" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що за час відбування покарання у «П`ятихатська виправна колонія (№122)» засуджений характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, мав одне стягнення, яке на даний час погашене, працевлаштований комірником без оплати праці, до роботи ставиться добре. Поряд із цим, суд дійшов висновку, що наявність у засудженого 4 заохочень та 1 погашеного за спливом часу стягнення, не підтверджують того, що він повністю став на шлях виправлення, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін. Окрім цього, суд врахував те, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і в період іспитового строку, а також те, що до засудженого раніше було застосовано умовно-дострокове звільнення, але він продовжував вчиняти злочини. За цих обставин суд дішов висновку, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та задовольнити подання установи, звільнивши його від відбування покарання умовно-достроково.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_7 посилається на ненадання судом належної оцінки його особі. Засуджений вважає, що він має всі підстави для застосування положень ст. 81 КК України, оскільки характеризується добре, виконує покладені на нього як на засудженого обов`язки, приймав активну участь у виконанні умов програми деференційованого виховного впливу, має 1 погашене стягнення, а також 4 заохочення, працевлаштований на безоплатній основі, свою вину визнав. На переконання ОСОБА_7 суд не надав належної оцінки цим обставинам, а також не врахував, що він має батьків похилого віку, які потребують піклування.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, призначене йому вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2018 за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що з 16.08.2018 до 26.01.2019 засуджений ОСОБА_7 перебував в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4», з 26.01.2019 доо 06.02.2019 - в дільниці карантину, діагностики та розподілу Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)», а з 26.01.2019 і до теперішнього часу ОСОБА_7 перебуває в дільниці ресоціалізації ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)».

За час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, мав одне стягнення, яке на даний час погашене. Працевлаштований комірником без оплати праці, до роботи ставиться добре.

Водночас, ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і в період іспитового строку, та до останнього раніше було застосовано умовно-дострокове звільнення.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений хоча і характеризується добре та має 4 заохочення, проте до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності притягується не вперше та раніше звільнявся від відбування покарання як на підставі ст. 75 КК України, так і на підставі ст. 81 КК України, проте це не завадило ОСОБА_7 продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як й доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Твердження ОСОБА_7 про те, що він має батьків похилого віку хоча і мають місце, проте підстав для застосування положень ст. 81 КК України не дають, як такі, що не завадили ОСОБА_7 продовжити злочинну діяльність.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4