Справа № 135/918/22
Провадження № 1-кп/135/29/23
У Х В А Л А

іменем України

02.03.2023 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 15 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу домашнього арешту в певний період доби,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №0000469 від 15 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 13.10.2022 по вказаному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 без поважних причин не прибув у судові засідання 26.10.2022, 10.11.2022 та 10.01.2023, про причини свого неприбуття суд не повідомив.

І. Питання, що вирішуються та позиції сторін кримінального провадження.

Обґрунтування клопотання прокурора.

02.02.2023 до суду надійшло клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 8 років, неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, ніде не працює, не має тісних соціальних зв`язків, немає житла у володінні, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду. Крім того, характер та системність вчинених правопорушень, наявність неодноразових судимостей, дає підстави вважати, що без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_3 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин. Вважає, що наведені обставини дають підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім цілодобового домашнього арешту, на даний час не може запобігти вказаним вище ризикам.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Позиція сторони обвинувачення в суді

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про обрання запобіжного заходу підтримав за викладених у клопотанні обставин, просив обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за його адресою проживання у відповідний час доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком на два місяці.

Позиція сторони захисту в суді

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що не буде ухилятись від суду та зобов`язується в подальшому з`являтись в судові засідання, в питанні обрання йому запобіжного заходу покладається на розсуд суду.

ІІ. Установлені судом обставини, положення закону, яким суд керувався та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора та пояснення обвинуваченого, дійшов висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Щодо клопотання прокурора

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначений у ст. 178 КПК.

З огляду на зазначене вище, суду належать вирішити, чи довели сторони кримінального провадження обставини, на які вони покликаються, вирішуючи це питання, суд виходив із такого.

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, перш за все, суду слід перевірити чи підтверджується існування ризиків, на які покликається прокурор.

(1) Ризик переховування від суду.

На переконання суду, ймовірна можливість переховування ОСОБА_3 від суду підтверджується тим, що в ході судового розгляду він без поважних причин неодноразово не з`являвся в судові засідання, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 8 років, ніде не працює, не має тісних соціальних зв`язків, немає житла у володінні, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду.

До того ж, що є важливим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався. Цей Указ затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що наразі продовжує існувати ризик переховування від суду.

(2) Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, проте на шлях виправлення не став та знову вчинив новий тяжкий злочин.

ІІІ. Позиція суду.

З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов наступних висновків.

Зважаючи на усі обставини цього кримінального провадження, наведені у попередніх розділах ухвали, суд переконаний, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 ймовірно може: (1) переховуватись від суду; (2) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд, з урахуванням наведених вище обставин, виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд також враховує наступні обставини, а саме: кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно зі ст. 12 КК відноситься до тяжких і у разі визнання його винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років. Обвинувачений ніде не працює, не одружений, не має тісних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на встановлені судом існуючі ризики, про які йшлося вище, суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби строком на два місяці. Суд окрім того, не знаходить підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу. Така позиція суду обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК).

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_3 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту та встановленням ризиків кримінального провадження таких як переховування від суду, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із житлового будинку за місцем проживання без дозволу прокурора з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин; не залишати адміністративну територію населеного пункту за місцем проживання без дозволу прокурора у даному кримінальному провадженні або суду; здати на зберігання до відповідного територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Такі обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_3 . Про інше стороною захисту не зазначено.

Отже, підсумовуючи усе викладене вище, суд, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Інші питання.

Під час розгляду клопотання, обвинувачений наводив й інші аргументи, які жодним чином не свідчать про помилковість висновків, до яких дійшов суд у цій ухвалі. Тому, суд виходить із усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. пункт 29 рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, № 303-A; п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Розглядаючи зазначене клопотання, суд надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

З цих підстав, керуючись статтями 371, 372, 375, 376 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідний час доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком на два місяці до 02.05.2023 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

- не залишати м. Козятин та Вінницьку область без дозволу прокурора у даному кримінальному провадженні або суду;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 02.05.2023 включно.

Копію ухвали направити відповідному органу Національної поліції.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_4 , що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000845.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя