У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Лисичанськ Луганської області, громадянину України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючому у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , раніш судимого вироком Лисичанського міського суду Луганської області за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002780 від 16.09.2023, за ознаками ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , 18.09.2023 подала до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002780 від 16.09.2023, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Відповідно до обставин інкримінованого правопорушення: 16.09.2023 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, в умовах воєнного стану введеного на території країни з 24.02.2022 та подовженого до 15.11.2023, будучи в стані алкогольного сп`яніння, заздалегідь озброївшись предметом який має колюче-ріжучи властивості - викруткою, переслідуючи потерпілу ОСОБА_7 зайшов до приміщення під`їзду №1 будинку АДРЕСА_3 , де з метою заволодіння майном, наблизився до останньої, та пристав викрутку до шиї потерпілої завдаючи нестерпного фізичного болю. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 правою рукою зірвав з плеча сумку потерпілої із особистими речами, тим самим заволодів ними, а саме: жіночою сумкою вартістю 100грн., парасолькою вартістю 150грн, гаманцем вартістю 100грн., грошовим коштами в сумі 152грн. 50коп., двом окулярами загальною вартістю 200грн., мобільним телефоном «Realme c33» вартістю 6000грн., а всього на загальну суму 6700грн.

В цей же день ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України, та повідомлений про підозру: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, за ч.4 ст.187 КК України.

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливу спробу уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; відсутність у ОСОБА_4 офіційного місця роботи, постійного джерела доходу, соціальних зв`язків останній може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий клопоче про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначенням розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував обґрунтованість підозри у вчиненні крадіжки за ч.4 ст. 187 КК України. Захисник через недоведеність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Розглянувши доводі сторін, дослідивши письмові матеріали за клопотанням, слід дійти наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: показами потерпілої та свідків, протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, оглядом місця події, та слідчим експериментом, проведеним за участі потерпілої, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання до 15 років з конфіскацією майна.

Враховуючи наведене, у слідчого судді не має сумнівів у тому, що ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. Фактична відсутність постійного місця мешкання вказує на справедливість зазначеного твердження.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, оскільки інкримінований злочин за ч.4 ст. 187 КК України вчинено із погрозою застосування насильства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження №0002780 від 16.09.2023, за ознаками ч.4 ст.187 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 14.11.2023, включно, без визначення розміру застави.

Повний текст рішення виготовлений 18.09.2023.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1