Провадження № 1-кс/947/9166/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000436 від 08.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000436 від 08.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-3 КК України за фактом протиправної діяльності групи осіб з організації незаконної діяльності гральних закладів на території міста Одеси та Одеської області та незаконних дій працівників правоохоронних органів Одеської області щодо сприяння вказаній незаконній діяльності гральних закладів.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури.

Органом досудового розслідування встановлено, що на території міста Одеса функціонує близько 87 незаконних гральних закладів, організатори яких щомісячно сплачують грошову винагороду окремим керівникам Національної поліції у місті Одеса.

Так, в ході проведення оперативно-розшукових заходів органом досудового розслідування отримано інформацію, що на теперішній час на території м. Одеси функціонують та здійснюють свою противоправну діяльність незаконні гральні заклади. Зокрема, відповідно до оперативної інформації незаконний гральний заклад функціонує за адресою: АДРЕСА_1 .

12.07.2023 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

-Грошові кошти у сумі 2535 (дві тисячі тридцять п`ять) гривень;

-Системні комп`ютерні блоки у кількості 13 (тринадцять) штук;

-Офісні крісла у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

-LED-телевізори марки «KIVI» у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

-Комп`ютерні монітори у кількості у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

-Комп`ютерні столи (ігрові) у кількості 14 (чотирнадцять) штук;

-Комп`ютерні мишки у кількості 14 (чотирнадцять) штук;

-Комп`ютерні клавіатури у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

-Lan-комутатори у кількості 2 (дві) штуки;

-Wi-Fi роутер у кількості 1 (одна) штука;

-Мобільний телефон марки Nokia, з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_1 ;

-Інтернет-конвертори у кількості 2 (дві) штуки;

-Відео-рекордер у кількості 1 (одна) штука;

-Лампа неонова для просвічування грошових коштів у кількості 1 (одна) штука.

Постановою слідчого від 13.07.2023 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від слідчого до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання без його участі, в якій він зазначив, що дане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Крім того, слідчий до своєї заяви долучив рапорт ст. о/у Одеського управління ДВБ НП України, з якого вбачається, що в ході виконання доручення встановити фактичних власників майна, вилученого 12.07.2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявилось неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від слідчого заяви про розгляд даного клопотання за його відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву слідчого та рапорт оперуповноваженого, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на даний час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 08.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-3 КК України.

12.07.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого було виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні сторони обвинувачення.

Постановою слідчого від 13.07.2023 року вищеперелічене вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вказані речі є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, додані в обґрунтування клопотання сторони обвинувачення приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вилучені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000436 від 08.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-3 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороню розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 12.07.2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Грошові кошти у сумі 2535 (дві тисячі тридцять п`ять) гривень;

- Системні комп`ютерні блоки у кількості 13 (тринадцять) штук;

- Офісні крісла у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

- LED-телевізори марки «KIVI» у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

- Комп`ютерні монітори у кількості у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

- Комп`ютерні столи (ігрові) у кількості 14 (чотирнадцять) штук;

- Комп`ютерні мишки у кількості 14 (чотирнадцять) штук;

- Комп`ютерні клавіатури у кількості 15 (п`ятнадцять) штук;

- Lan-комутатори у кількості 2 (дві) штуки;

- Wi-Fi роутер у кількості 1 (одна) штука;

- Мобільний телефон марки Nokia, з сім карткою з абонентським номером НОМЕР_1 ;

- Інтернет-конвертори у кількості 2 (дві) штуки;

- Відео-рекордер у кількості 1 (одна) штука;

- Лампа неонова для просвічування грошових коштів у кількості 1 (одна) штука.

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1