Справа № 336/6014/23
Провадження № 1-кс/336/798/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , старшого дізнавача ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000189, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 08.06.2023 року за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000189 від 05.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що закриваючи кримінальне провадження за №0000189, дізнавач неповно дослідив обставини кримінального провадження, прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення виключно на підставі показів свідка ОСОБА_6 , дізнавачем не встановлено коло спадкоємців після померлого ОСОБА_7 , не витребувано у приватного нотаріуса копії спадкової справи, не встановлено, яке відношення до спадкового майна має ОСОБА_6 , який є батьком померлого, не встановлено кому належить гараж (бокс), в якому знаходиться транспортний засіб.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у скарзі. Скаржниця підтримала позицію представника.

Дізнавач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Слідчий суддя вивчивши надані матеріали скарги, приходить до наступного:

За визначенням ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладені встановлені під час досудового розслідування та зазначені доводи, що виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, interalia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30 січня 2003 року вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» та «Філіс проти Греції»).

Слідчий суддя зауважує, що вимоги щодо проведення розслідування не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Іншими словами, державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, висновки судових експертиз та інше.

Суд наголошує, що мотивувальна частина дізнавача не містить жодних посилань на проведення будь-яких слідчих, процесуальних дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та які передували висновку про закриття кримінального провадження, що є суттєвим порушенням вимог КПК України.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження, окрім допиту в якості свідка ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_3 , жодних інших процесуальних дій не проводилось.

Так, згідно вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак дізнавач обмежився лише викладом статей КПК України, разом з тим, будь-яких відомостей про обставини кримінального правопорушення, висновку чи обґрунтування, за яких слідчий не здійснив будь-яких дій для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також прийняв рішення про закриття кримінального провадження останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Отже, слідчий суддя вивчивши матеріали скарги, дослідивши постанову про закриття кримінального провадження та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про неповноту досудового розслідування та необґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, тому скарга підлягає задоволенню, а постанова дізнавача про закриття кримінального провадження від 8 червня 2023 підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги скаржниці щодо зобов`язання старшого дізнавача СД ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 внести до ЄРДР відомості про скасування постанови, суд зазначає, що відповідно до положень статті 307 КПК, не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Враховуючи вище зазначене, в задоволенні скарги в частині зобов`язання дізнавача внести до ЄРДР відомості про скасування постанови, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000189, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 від 08.06.2023 про закриття кримінального провадження скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Шевченківського районного суду ОСОБА_1

м. Запоріжжя