У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2023 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002977 від 24.07.2023

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002977 від 24.07.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження 12.04.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (далі - КМНО) ОСОБА_4 посвідчено договір позики грошових коштів за №337, згідно з яким ОСОБА_5 отримала позикув сумі91890 доларівСШАу ОСОБА_6 . Того ж дня, приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4 посвідчила іпотечний договір №338 від 12.04.2023, згідно зяким іпотекодавцем перед ОСОБА_6 . виступилаОСОБА_8 , яка нібито передала належну їй на праві власності квартирупо АДРЕСА_1 в іпотеку.

Відповідно до заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення жодних документів вона непідписувала та не передавала свою квартиру в Іпотеку.

Допитана як потерпілаОСОБА_8 показала, що приблизно 22.05.2023-23.05.2023 їй зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_10 (тел.: НОМЕР_1 ) та повідомив, що вона має повернути грошові кошти. На вказане твердження ОСОБА_8 повідомила, що їйне відомо, про які кошти йдеться.Вищезгаданий чоловік на ім`я ОСОБА_10зазначив , що вона підписала договір Іпотеки, однак на прохання потерпілої, жодних документів на підтвердження цього не надіслав.

Надалі, приблизно через місяць, на номер мобільного телефону ОСОБА_8 зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_12 та попередив, щоб вона збирала свої речі з квартири по АДРЕСА_1 . На це твердження вона знову повідомила йому, щожодних документів з приводу належноїїй на праві власності квартири не підписувала.

В подальшому, потерпіла ОСОБА_8 звернулася до приватного нотаріуса з проханням перевірити по Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень інформацію про квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Після перевірки інформації стало відомо, що в Державному реєстрі міститься інформація про державну реєстраціюіпотеки, внесеної 12.04.2023 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 , про яку ОСОБА_8 нічого не відомо. Протягом 2023 року, а саме,до 23.05.2023 ОСОБА_8 жодного разу не приїздила до м. Києвата не зобов`язувалась ні перед ким за боргові зобов`язання невідомих їй осіб.

Крім того, потерпіла повідомила, що з кінця жовтня 2021 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_13 , з якою у потерпілої був укладений договір оренди. Приблизно 04.02.2023 у телефонній переписці ОСОБА_13 . попросилаОСОБА_8 надіслати їй фото документів: паспорта громадянина України на ім`я останньої, свідоцтва на право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , копію картки платника податків. З її слів, вона збиралася оформити документи для виїзду до Німеччини.

Проте в травні 2023 року потерпілій ОСОБА_8 стало відомо, що з 09.01.2023 ОСОБА_13 перебуває в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», а у квартирі проживали інші, невідомі їй раніше особи.

24.07.2023 на адресу слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП вм. Києві надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_8 про накладення арешту на майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві приватної власності, з метою збереження майна та недопущення вчинення незаконних дій, спрямованих на заволодіння вказаним об`єктом нерухомого майна.

25.07.2023 року постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП вм. Києві ОСОБА_15 квартируза адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 126 кв. м визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вона являється об`єктом кримінально протиправних дій.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 17.06.2022 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 126 кв. м зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.04.2007, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його використання, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу.

Враховуючи викладене з метою збереження речового доказу прокурор просить накласти арешт.

Прокурор просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя вважає за необхідне здійснити розгляд клопотання без участі власника майна, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 126 кв. м., житловою площею 38.3 кв. м, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000), яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) із забороною вчиняти будь-які дії щодо реєстрації речових прав, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямованих на реєстрацію зміни власника нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1