Справа № 342/610/20
Провадження № 1-кп/342/23/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка в режимі відеоконференції із Миколаївським апеляційним судом кримінальне провадження №0000081 від 09.03.2017

про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Городенківського районного суду Івано-Франківської області надійшов затверджений прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та картою пам`яті.

Ухвалою від 21 серпня 2020 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Підготовче засідання неодноразово відкладалося з різних причин, зокрема: у зв`язку із розглядом заяви судді ОСОБА_1 про відвід; у зв`язку з неявкою потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника ПАТ Зернопродукт МХП» філія «Перспектив»; за клопотаннями прокурора, обвинуваченого та його захисника.

На електронну пошту суду захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 направлено заяву про повернення обвинувального акту прокурору. Обгрунтовуючи подане клопотання захисник вказує на те, що із змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному заволодінні в ніч на 16 лютого 2015 року транспортним засобом трактором марки МТЗ «Білорусь 892», який знаходився на території ВКПФ «Смерічка» в с.Ясенів-Пільний по вул. Українська, 93 Городенківського району Івано-Франківської області, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище, спільно з двома особами (кримінальні правопорушення щодо яких виділено в окремі провадження (№0000152 та №0000043). Також, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному заволодіння 30 березня 2015 року, близько 23.30 год. транспортним засобом трактором марки «МТЗ Білорус 1221.2» д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився на території ПрАТ «Зернопродукт МХП «Перспектив» в с. Серафинці по вул. С.Стрільців, 9 Городенківського району Івано-Франківської області, вчиненому повторно з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, спільно з двома особами (кримінальні правопорушення щодо яких виділено в окремі провадження (№0000152 та №0000043). 04.10.2019 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було повернуто обвинувальні акти прокурору для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків. 28.11.2019 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду (справа 342/994/16-к) скарги ОСОБА_8 та прокурора задоволено частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2019 про повернення обвинувальних актів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 змінено, виключивши в мотивувальній частині ухвали оцінку суду надану заяві потерпілого ОСОБА_7 та дані про відсутність інформації про виділення в окреме кримінальне провадження щодо третьої особи. В решті ухвалу залишено без змін. Вказує, що в даному випадку новий обвинувальний акт ні чим не відрізняється від повернутого, крім дати його вручення, тобто жодних усунень недоліків слідством не було зроблено, крім зміни дати нового обвинувального акту. 15.03.2017 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України. 30.03.2017 досудове розслідування було завершено, а 06.04.2017 до Городенківського районного суду Івано-Франківської області надійшов затверджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Тобто, 06.04.2017 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 відносно ОСОБА_5 було закінчено. Зазначає, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення пов`язується з фактом складення обвинувального акта; закінчення фіксується направленням до суду обвинувального акту. Таким чином, слідчий, прокурор при поверненні обвинувального акту повинні були відновити досудове слідство для усунення недоліків та проведення слідчих, процесуальних дій, таких як наприклад вручення обвинувального акту та виконання вимог ст. 290 КПК України, поновивши строки на досудове розслідування після закінчення досудового розслідування, а це не передбачено КПК України. Захисту та обвинуваченому ОСОБА_5 достовірно відомо, що ні прокурором, ні слідчим суддею не було продовжено строку у кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України. Вказує, що підстав же для відновлення кримінального провадження немає, так як підставою поновлення кримінального провадження може бути лише ст.515 КПК України, але в справі немає події, передбаченої ст.515 КПК України, тому неможливе відновлення кримінального провадження. Обвинуваченням було істотно порушено вимоги КПК України, щодо вручення нового (виправленого) обвинувального акту, таким чином вважають, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Крім того, на електронну пошту суду захисником обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 направлено клопотання, в якому захисник просить повернути заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128000,00грн., яка була внесена 06.07.2017 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Івано-Франківській області №2265; банк: ДКСУ м.Київ, МФО 820172; код 26289647, як застава по кримінальному провадженню №1-кп/342/37/2017 по справі №342/994/16-12 за ОСОБА_5 . Обґрунтовуючи подане клопотання вказує на те, що ухвалою Городенківського районного суду від 25 квітня 2017 року (по справі №342/994/16-к) продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 25.04.2017 до 23.06.2017 включно. Визначено ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128000,00 грн., яка може бути внесена як самим ОСОБА_5 , так і іншою фізичною або юридичною особою, у разі внесення якої на ОСОБА_5 покладаються певні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. 06.07.2017 внесено кошти у розмірі 128000,00 грн. як заставу за ОСОБА_5 , 07.07.2017 ОСОБА_5 звільнений з-під варти. 04.10.2019 Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_9 (справа №342/994/16-к, провадження 1-кп/344/297/19) прийняв ухвалу про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України, прокурорам, які затвердили дані обвинувальні акти, для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків. 28.11.2019 Івано-Франківським апеляційним судом ухвалу змінено, виключено з мотивувальної частини ухвали оцінку суду надану заяві потерпілого, та дані про відсутність інформації про виділення в окреме кримінальне провадження щодо третьої особи, а решті ухвалу залишено без змін. Весь час після внесення застави ОСОБА_5 виконував обов`язки покладені на нього, передбаченими ст.194 КПК України. Покликаючись на ч.11 ст.182, ч.7 ст.194 КПК України вказує на те, що обов`язки покладені на ОСОБА_5 , передбачені ч.5 ст.194 КПК України: з`являтися за першою вимогою до суду; не відлучатися з місць постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з представниками потерпілої сторони Філії Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП «Перспектив», потерпілими, виконувались та виконуються і зараз, хоча обвинувальний акт був повернутий прокурору та сплинуло більш ніж два місяці від покладання обов`язків на обвинуваченого.

Також, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 направлено заяви про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строку досудового слідства згідно ст.284 КПК України. Обґрунтовуючи подані заяви захисник вказує на те, що слідчий прокурор, при поверненні обвинувального акту повинні були відновити досудове слідство для усунення недоліків та проведення слідчих, процесуальних дій, таких як наприклад вручення обвинувального акту та виконання вимог ст. 290 КПК України, поновивши строки на досудове розслідування після закінчення досудового розслідування, а це не передбачено КПК України. Захисту та обвинуваченому ОСОБА_5 достовірно відомо, що ні прокурором, ні слідчим суддею не було продовжено строку у кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. В той же час, реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, що доданий до суду, не містить будь-яких даних про те, що слідчі та процесуальні дії після повернення обвинувального акту у відповідності до ухвали судді ОСОБА_9 від 04.10.2019, приймалися у відповідності до закону та в межах кримінального провадження, а саме: реєстр не містить даних про те, що після повернення обвинувального акту на підставі ухвали суду, у відповідності до вимог закону приймалося процесуальне рішення (постанова) про відновлення досудового розслідування, продовження строків досудового розслідування. Відповідно до положень КПК України, слідчий та прокурор мають право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, в тому числі і визначені ч.2 ст.283 КПК України, тільки в рамках досудового розслідування, строки якого визначені положеннями ст.219 КПК України. Досудове розслідування триває з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до моменту закриття кримінального провадження або направлення обвинувального акту до суду. Обвинувальний акт є спеціальним процесуальним рішенням, в якому відображаються підсумки досудового розслідування, зроблені слідчим та прокурором, що в свою чергу обґрунтовується належними та допустимими доказами, визначенням юридичної кваліфікації діянь підозрюваного та формулюється в остаточному вигляді обвинувачення. Саме тому він повинен бути складений із суворим дотриманням процесуального законодавства, щоб не допустити порушення прав та свобод особи. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000081 від 09.03.2017, складений 27.05.2020, підписаний слідчим відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_10 , підписаний та затверджений прокурором у кримінальному провадження прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 . Покликаючись на ст.ст. 284, 314 КПК України, захисник просить закрити кримінальне провадження №0000081 від 09.03.2017 щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України, в зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому засіданні підтримали подані заяви та клопотання, з викладених в них підстав. Просили задовольнити.

Представник ПАТ Зернопродукт МХП» філія «Перспектив», потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче засідання не з`явилися, про розгляд кримінального провадження повідомлялися належним чином, у передбаченому КПК порядку.

Прокурор в підготовчому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про повернення обвинувального акту вказуючи на те, що на думку сторони захисту підставою для повернення обвинувального акта є не усунення недоліків, які викладені в ухвалі Івано-Франківського міського суду від 04.10.2019, а також скерування обвинувального акту до суду без відновлення досудового слідства. Зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 повернений судом для усунення недоліків, які не вимагають проведення слідчих (розшукових) дій, а тому в сторони обвинувачення не було підстав для відновлення досудового розслідування. 27 травня 2020 року слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 після усунення недоліків, у відповідності до вимог ст.291 КПК України складено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України. Обвинувальний акт затверджено прокурором та з відповідними додатками направлено для розгляду до Городенківського районного суду для розгляду по суті. Таким чином, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України містить відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України та відповідає вимогам КПК України, а аргументи викладені стороною захисту в заяві про повернення обвинувального акту є не обґрунтованими та голослівними, і залишається незрозумілим, що саме в обвинувальному акті не відповідає вимогам КПК. Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо заяв про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України,на підставі якого обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просить закрити кримінальне провадження, включений до КПК України на підставі Закону від 03 жовтня 2017 року та вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом і не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань17.02.2015, 01.04.2015 року, тобто до введення в дію вищенаведених змін до Закону і тому п.10 ч.1 ст.284 КПК України не підлягає до застосування до вказаного кримінального провадження.

Щодо клопотання про повернення застави зазначив, що в задоволенні даного клопотання слід відмовити, оскільки застава повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку. На даний час розгляд кримінального провадження не завершений, строк запобіжного заходу у вигляді застави не припинив свою дію та не був скасований у встановленому законом порядку, у зв`язку з цим немає підстав для повернення застави.

Суд, ознайомившись із обвинувальним актом та доданими до нього документами, заслухавши думку учасників процесу, розглянувши подані клопотання та заяви, приходить до наступного висновку.

Щодо заяви обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України. Так, у статті 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як визначено положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України має відповідати вимогам щодо змісту та форми, визначеним в законі, зокрема повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно із ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Пунктом 13 частини 2 статті 36 КПК України регламентовано, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений затверджувати обвинувальний акт. Тобто, прокурор має право затвердити обвинувальний акт виключно під час досудового розслідування у межах його строків.

Таким чином, відповідно до положень КПК України, слідчий та прокурор мають право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, в тому числі і визначені ч.2 ст.283 КПК України, тільки в рамках досудового розслідування, строки якого визначенні положеннями ст. 219 КПК України.

За змістом ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу; при цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Таким чином, досудове розслідування триває з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і до моменту закриття кримінального провадження або направлення обвинувального акту до суду.

Отже, слід зробити висновок що обвинувальний акт є спеціальним процесуальним рішенням, в якому відображаються підсумки досудового розслідування, зроблені слідчим та прокурором, що в свою чергу обґрунтовуються належними та допустимими доказами, визначенням юридичної кваліфікації діянь підозрюваного та формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Саме тому він повинен бути складений із суворим дотриманням процесуального законодавства, щоб не допустити порушення прав та свобод особи.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000081 від 09.03.2017, складений 27.05.2020, підписаний слідчим відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_10 , підписаний та затверджений прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 27 травня 2020 року.

До обвинувального акту додано Реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000081.

Із Реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що 17.02.2016, а пізніше 15.03.2017 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру.

Як зазначено в Реєстрі матеріалів досудового розслідування та встановлено в підготовчому засіданні, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 було повернуто прокурору, який затвердив даний обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку виявлених судом недоліків. Дана ухвала набрала законної сили.

Повторно обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000081 від 09.03.2017 поступив до суду 02.06.2020.

Однак, у Реєстрі відсутні відомості про те, коли обвинувальний акт вперше був складений та скерований до суду.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, про що вказує ст. 110 ч. 4 КПК України.

Саме звернення до суду з обвинувальним актом, а не лише його складання, затвердження чи вручення стороні захисту, повинно бути вчинено в рамках строку досудового розслідування. Така позиція суду узгоджується із Постановою Верховного Суду по справі № 752/3218/20, провадження № 51-2066 км 21 від 01.07.2021 року.

Суд звертає увагу на те, що у цій справі - кримінальне провадження №0000081 від 09.03.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, виправлення недоліків, після повернення обвинувального акту, тривало більше семи місяців, що навряд чи узгоджується з обов`язком вчиняти процесуальні дії в розумний строк, як того вимагає частина 1 статті 28 КПК.

При цьому слід зазначити, що у своєму запереченні на заяву про повернення обвинувального акту прокурор зазначив, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 повернений судом для усунення недоліків, які не вимагали проведення слідчих (розшукових) дій.

Сторона обвинувачення не представила переконливі докази обставин, які перешкодили їй виправити недоліки, вказані в ухвалі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.10.2019 року, раніше.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що відсутність у Реєстрі матеріалів досудового розслідування №0000081 від 09.03.2017 інформації про те, коли обвинувальний акт вперше був складений та скерований до суду, позбавляє суд можливості перевірити чи обвинувальний акт прийнято та затверджено в межах строку досудового розслідування.

У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2022 року (справа № 636/336/21 провадження № 51-5720км21) зазначено, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також … скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування». З цього випливає, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом. Неможливість проведення додаткового розслідування пояснює і неможливість відновлення закінченого досудового розслідування або продовження його строків, як зазначав раніше цей Суд. Суд допускає, що в певних випадках повернення обвинувального акту стороні обвинувачення може поставити її в складне становище, особливо якщо він направлений до суду в останній день строку. Однак Суд вважає, що будь-яка сторона кримінального провадження має передбачати можливість несприятливого для неї розвитку подій у провадженні, у тому числі і ухвалення судових рішень, що вимагатимуть додаткового часу для їх виконання, як, наприклад, рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Виходячи з цих міркувань Суд вважає, що законодавець, встановлюючи граничні строки досудового розслідування, визначав їх з урахуванням подібних ускладнень з якими може стикнутися сторона, і вона має враховувати можливість таких ускладнень при плануванні своєї діяльності.

У підготовчому засіданні захисник обвинуваченого ствердив, що після повернення обвинувального акту органом досудового розслідування було прийнято ряд процесуальних дій та рішень, однак такі не відображені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування №0000081 від 09.03.2017.

Прокурором в підготовчому засіданні вказані обставини не спростовано, відповідних документів не надано.

Суд вважає, що хоча реєстр матеріалів досудового розслідування є самостійним додатком до обвинувального акту, незазначення усіх процесуальних дій, проведених в ході досудового розслідування, тобто його неповнота, може негативно вплинути на розуміння обвинуваченим суті висунутої підозри. Судовий розгляд справи призначається, саме, на підставі обвинувального акту, додатком до якого є реєстр матеріалів досудового розслідування, складеного у відповідності із законом, і суд не може усувати недоліки, допущені на стадії досудового розслідування кримінального провадження, адже здійснює правосуддя, та не перебирає на себе функції державного обвинувачення.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, з наведеного слідує, що надання копії обвинувального акта підозрюваному, його захиснику це процесуальна дія, яка надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від безпідставного обвинувачення.

Як встановлено із реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, до участі було залучено захисника.

Проте, прокурором не дотримано вимог ст. 293 КПК України, а саме: до обвинувального акта не додано розписки захисника ОСОБА_5 про отримання захисником копії обвинувального акта.

У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що оскільки захиснику обвинуваченого, у встановленому КПК України порядку, не вручено копії обвинувального акту з додатками до нього, то порушено його право визначене п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 337 КПК України визначені межі судового розгляду та передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в п. 87 рішення по справі "Салов проти України" від 06 вересня 2005 року (статус остаточного набрало 06.12.2005 року), в якій були встановлені порушення статті 6 Конвенції, визначив, що принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу. Крім того, принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєве більш невигідне становище порівняно з іншою стороною.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду, вказані вище порушення норм кримінально-процесуального закону, допущені органами досудового розслідування, є істотними, порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, не можуть бути усунуті у ході судового розгляду та не дають можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, так як в подальшому, через вказані суттєві недоліки не можливо буде повно та всебічно розглянути справу по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акту слід задовільнити, обвинувальний акт слід повернути прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Щодо заяв обвинуваченого та його захисника про закриття кримінального провадження №0000081 від 09.03.2017 на підставі п.10. ч.1 ст. 284 КПК України ( у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування) суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, які мають бути виконані не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Як зазначалося вище, статтею 219 КПК України, встановлено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину, вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчено: протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, судом встановлено, що відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 09.03.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, 17.02.2015, 01.04.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КПК України визначено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В силу п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Разом з тим, суд зауважує, що п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, на підставі якого обвинувачений ОСОБА_5 просить закрити кримінальне провадження, включений до КПК України на підставі Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Згідно п. 1 Розділу 6 вказаного Закону, цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Як встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада 2017 року, днем початку роботи Верховного Суду встановлено 15 грудня 2017 року.

Між тим, відповідно до п. 4 § 2 Розділу 4 вказаного Закону зміни, згідно з якими ч. 1 ст. 284 КПК України було доповнено п. 10, вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом (тобто з 15 березня 2018 року), не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 0000081 від 09.03.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке перебуває на розгляді у суді, внесені 17.02.2015, 01.04.2015 року, тобто до введення в дію вищенаведених змін до Закону № 2147-VIII, що не має ретроспективної дії в часі.

Наведене свідчить про неможливість суду закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України. За таких обставин, в задоволенні заяв захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000081 від 09.03.2017 на підставі п.10. ч.1 ст. 284 КПК України ( у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування) слід відмовити.

Щодо клопотання захисника про повернення застави, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Відповідно до ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що ні обвинуваченим ні захисником до клопотання не надано будь-яких доказів (матеріали справи таких не містять) про те, що у даному кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосований запобіжний захід у вигляді застави, і така була внесена, можливо самим підозрюваним, обвинуваченим, чи і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, як і не надано доказів, що ухвала про застосування запобіжного заходу (при умові такого застосування) припинила свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

У зв`язку з цим, суд вражає, що дане клопотання є передчасним, необґрунтованим, не підтвердженим жодними доказами, а тому в його задоволенні слід відмовити.

При ць ому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права, суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення, але це не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від його характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Руїс Торіха проти Іспанії»).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 194, 291, 314, п.10 ч.1 ст. 284, ст.ст. 331, 372, 376, 392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника про повернення застави відмовити.

У задоволенні заяв захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 закрити кримінальне провадження №0000081 від 09.03.2017 на підставі п.10. ч.1 ст. 284 КПК України ( у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування) - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту задовольнити.

Обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні №0000081 від 09.03.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України повернути прокурору, який його затвердив, для усунення протягом розумного строку недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Резолютивна частина ухвали постановлена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 10 травня 2023 року.

Повний текст ухвали складений 15 травня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1