УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 Справа №607/9288/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0004411, стосовно ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.2 ст.125, ч.2 ст.345 КК України, -

встановив:

Обвинувачена ОСОБА_6 заявила клопотання про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування. У клопотанні зазначено, що слідчий експеримент проведений 22 листопада 2019 року всупереч ухвали суду без її участі та повністю базований на неправдивих свідченнях ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування. Відповідно до ст.89 КПК України немає підстав констатувати, що було допущено істотне або будь-яке інше порушення. До слідчого експерименту можуть запрошуватися інші учасники. Крім того, ОСОБА_6 неодноразово не з`являлася для проведення слідчого експерименту.

Потерпіла ОСОБА_4 заперечила клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування, пояснивши, що таке клопотання було вирішено раніше.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 заперечив клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування, пояснивши, що аналогічне клопотання було вирішено раніше. Крім того, ОСОБА_6 неодноразово не з`являлася для проведення слідчого експерименту.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2019 року надано доручення СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події зазначеної в обвинувальному акті, проведення необхідних дослідів чи випробувань та інші необхідні слідчі дії для встановлення всіх обставин з участю обвинуваченої, потерпілої, адвокатів.

В порядку передбаченому ст.240 КПК України з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови й результати слідчого експерименту.

Із змісту закону вбачається, що до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені визначені особи і це є правом, а не обов`язком.

З матеріалів провадження вбачається, що 22 листопада 2019 року слідчий експеримент проведено з участю потерпілої ОСОБА_4 . Обвинувачена ОСОБА_7 05 грудня 2019 року відмовилася від проведення слідчого експерименту з її участю.

Відповідно до ст.95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту потерпілим щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями наданими слідчому, або посилатися на них. Сторона кримінального провадження має право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, під час слідчого експерименту слідчий не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим показанням, про які йдеться у частинах 1 та 4 ст.95 КПК України.

З матеріалів вбачається, що слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_4 відповідає вимогам ст.240 КПК України. Їй було роз`яснено права та обов`язки. За результатами слідчої дії вона підписала протокол без зауважень. Під час вказаної слідчої дії потерпіла ОСОБА_4 відтворила обставини події та дії ОСОБА_6 .

Таким чином, враховуючи процесуальне призначення і мету проведення слідчого експерименту, заперечення обвинуваченою ОСОБА_6 у суді певних відомостей, які перевірено і уточнено за участю потерпілої ОСОБА_4 , понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час такої слідчої дії, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу результатів слідчого експерименту.

На підставі ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуально рішення.

Обвинувачена ОСОБА_6 не надала суду жодних належних і допустимих доказів для підтвердження наведених мотивів. Тому, пояснення потерпілої ОСОБА_4 необхідно оцінювати щодо їх достовірності в сукупності з іншими зібраними доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку, в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення в кримінальному провадженні.

Також, немає доказів того, що при проведенні слідчого експерименту у будь-якій формі протиправно здійснювавcя вплив на учасників, в тому числі щодо надання пояснень. Отже, дії слідчого ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту були спрямовані на перевірку обставин кримінального правопорушення шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події.

Оцінюючи наведене у сукупності немає підстав для задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 .

У ст.392 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. З її змісту вбачається, що ухвала про відмову у задоволенні клопотання про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування оскарженню не підлягає.

В контексті прав сторін кримінального провадження обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду має встановлюватися законом. Обмеження можливості апеляційного оскарження рішень суду передбачено КПК України. Таким чином, обмеження права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усуненні його з процесу доказування відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України та є обґрунтованим. Отже, ухвала про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 84-89, 350, 392 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про визнання висновку слідчого експерименту очевидно недопустимим доказом та усунення його з процесу доказування, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

СуддяОСОБА_1