490/5676/23 11.07.2023
н/п 1-кс/490/5661/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5676/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого ОВС СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, працюючої за договором підряду з ТОВ "Фуд Ком" , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово зареєстроване місце проживання як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог ст. 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003 №1296-IV та всупереч існуючих у сфері культурного, духовного життя суспільства, моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначених для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, з метою незаконного збагачення за рахунок виготовлення та збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру в мережі Інтернет, організувала діяльність по виготовленню та збуту відеопродукції порнографічного характеру, а саме через веб-сайти, на яких користувачі зі всього світу, задовольняють свої статеві пристрасті, шляхом віртуального спілкування із оголеними жінками в режимі реального часу за допомогою комп`ютерної техніки, обладнаної веб-камерами, із демонструванням сексуальних дій, а також зображення сцен статевого акту, демонстрацією мастурбаційних дій, демонстрацією у ближньому ракурсі орально-генітальних та орально-анальних контактів, за оплату грошовими коштами, які зараховувались користувачами таких сайтів на особисті рахунки відповідних акантів, що служило основним джерелом їх доходів.

Розуміючи те, що для реалізації свого злочинного умислу необхідні певні капіталовкладення та залучення інших осіб, ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 запропонувавши останній, для реалізації свого злочинного умислу на умовах партнерства займатись протиправною діяльністю по виготовленню та збуту відеопродукції порнографічного характеру, на що ОСОБА_10 надала свою добровільну згоду.

З метою реалізації спільного умислу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підшукували і залучали осіб жіночої статі, які виконували роль «веб-моделей» та в подальшому мали б безпосередньо створювати та розповсюджувати відеопродукцію порнографічного характеру, підшукували приміщення та підключали послуги по доступу до мережі Інтернет, облаштували їх комп`ютерною технікою, веб-камерами зі штативами та меблями.

Реалізуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи протиправність своїх дій, з метою створення умов для виготовлення, збуту відеопродукції та зображень порнографічного характеру, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , у січні 2022 року, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, взяли в оренду приміщення, за адресою: АДРЕСА_3 , та відповідно до усного договору оренди, в подальшому уклали від свого імені договір з інтернет-провайдером « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП« ОСОБА_11 »

У подальшому, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 вносили щомісячну плату за оренду вказаної квартири та послуги Інтернет-зв`язку.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 облаштували вказане приміщення комп`ютерною технікою, в тому числі персональними комп`ютерами, типу ноутбук з веб-камерами та меблями, для створення умов щодо виготовлення та збуту відеопродукції порнографічного характеру, та створили умови, а саме: надавали у користування персональні комп`ютери типу ноутбук з веб-камерами з метою вчинення протиправної діяльності за місцем проживання залучених осіб.

Свій злочинний умисел, який був єдиний, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 довели до ОСОБА_4 , та він полягав у тому, що ОСОБА_9 залучили до злочинної діяльності ОСОБА_10 яка залучила для виготовлення і збуту відеопродукції порнографічного характеру ОСОБА_4 , зареєструвала для неї акаунт «ІНФОРМАЦІЯ_12» на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3, забезпечила останню комп`ютерним обладнанням, необхідним для виготовлення такої відеопродукції, комп`ютерною технікою, під`єднаною до мережі Інтернет, та передала техніку для використання за місцем проживання, провела інструктаж шляхом приховування від сторонніх осіб дійсного роду її діяльності.

Разом з тим, ОСОБА_4 , яка погодилася вчиняти злочини за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під керівництвом останніх, повинна була використовуючи персональний комп`ютер типу ноутбук, обладнаний веб-камерами, які їй попередньо надала у користування ОСОБА_10 авторизовуватись на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 і в режимі «онлайн» спілкуватися з користувачами даних сайтів, на їх побажання оголюватися, здійснювати певні маніпуляції з статевими органами, і таким чином, виготовляти та збувати їм відеопродукцію порнографічного характеру, за що отримувати грошові кошти.

Після отримання згоди від ОСОБА_4 на вчинення протиправних дій ОСОБА_10 фотографувала її з паспортом громадянина України, а також табличкою з вказаною на ній датою подачі заявки про реєстрацію «моделі» на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 та надавала останні персональний логін і пароль для входу (авторизації) на зазначений сайт.

Для контролю злочинної діяльності, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постійно у телефонному режимі підтримували зв`язок з ОСОБА_4 тим самим виконували роль адміністраторів, та маючи доступ до акаунту «веб-моделі», тобто володіючи інформацією щодо її логіну та паролю, стежили за отриманим доходом та її діяльністю, що полягала у незаконному виготовленні та збуті ОСОБА_4 відеопродукції порнографічного характеру на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3, та для підтвердження вказаного контролю, відомості про отриманий ОСОБА_4 фіксували з метою подальшого розподілу прибутку.

Для переведення в готівку грошових коштів та їх отримання, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , використовували платіжні картки різних банків емітентів зареєстрованих в Україні, та в подальшому, дохід, одержаний від виготовлення і збуту відеопродукції порнографічного характеру виводили в готівкову форму, після чого розподіляли між собою.

У такий спосіб ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх діянь, в порушення вимог ст.2 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003№ 1296-IV та всупереч існуючих у сфері культурного, духовного життя суспільства моральних засад щодо недопустимості демонстрації статевих органів, сексуальних відносин, які є неприйнятними з погляду суспільної моралі, загальновизнаних правил сором`язливості, прихованості відповідних стосунків від сторонніх осіб, призначені для збудження статевої пристрасті інших осіб, провокування їх статевої агресії, виготовляла та збувала відеопродукцію порнографічного характеру.

Так, зокрема, в період часу з 18:06 год. до 18:24 год. 24.04.2023 року, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходячись у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою персонального комп`ютера, обладнаного веб-камерою, під`єднаного до мережі Інтернет на вільно відвідуваному інформаційному ресурсі у мережі Інтернет на сайті з електронною адресою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », авторизувавшись, використовуючи відомий їй логін та пароль, із нік-нейм « « ІНФОРМАЦІЯ_12 »» за грошову винагороду у розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень) за 18 хвилин (загальну суму грошових коштів в ході досудового розслідування не встановлено), виготовила та збула Інтернет користувачу, особу якого в ході досудового розслідування не встановлено, у режимі реального часу відеопродукцію, загальна тривалість якої становила 00 год. 18 хв. що містила непристойну спеціальну демонстрацію оголеного тіла та статевих органів ОСОБА_4 .

Дії підозрюваної ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 301 КК України, як виготовлення, розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру з метою збуту вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , яка не має офіційних джерел доходу, міцних соціальних зв`язків, має зареєстроване місце проживанняу м. Макіївка Донецької області, тобто на тимчасово окупованій території, підтримує тісний зв`язок з іншими підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , має певні соціальні зв`язки на тимчасово окупованій території Донецької області, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого аналогічного злочину, а також посилаючись на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених.

Підозрювана у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301 КК України, визнала, пояснила, що з двома дітьми, яких виховує самостійно, опинилася у безвихідній ситуації через відсутність коштів, втрату роботи у воєнний час, відсутність засобів до існування. Також вказала, що бажання займатися цією діяльності не мала та скориставшись нагодою виїхала проживати з дітьми у м. Київ, припинила стосунки з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , незважаючи на їх вмовляння продовжувати працювати, офіційно працевлаштувалася, отримала статус ВПО у м. Київ, де і проживає вже досить тривалий час у орендованому житлі разом з дітьми, з вересня 2022 року. Просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування до неї запоібжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання у звязку із відсутністю будь-яких ризиків, вказав, що ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дітей, яких виховує одна, за власною ініціативою припинила свою протиправну дільність, офіційно працевлаштувалася, з іншими підозрюваними стосунків не підтримує, у судове засідання приїхала з м. Києва самостійно.Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваної та її захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, 30.05.2022 р. внесено до ЄРДР за № 0000112.

30.06.2023 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України підтверджується даними: рапорту співробітника УМП про факт виявлення правопорушення, а саме те, що ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 здійснюють виготовлення відео продукції порнографічного характеру з метою її збуту; протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 17.02.2023; протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 03.07.2023; протоколу про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту №233т/21-2023 від 27.04.2023; протоколу обшуку за адресою: в АДРЕСА_2 ; висновком судової мистецтвознавчої експертизи №СЕ-19/111-23/26514-МЗ від 24.05.2023.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про ймовірне вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, та обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрювана ОСОБА_4 , яка має на утриманні двох дітей, віком 10 та 16 років, яких виховує самостійно, оскільки з їх батьком проживає окремо, хоча на даний час вони і не розлучені, є працевлаштованою, має постійне місце проживання у м. Київ та статус ВПО, до кримінальної відповідальності притягується вперше, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.

Проте, виходячи з обставин ймовірно вчиненого кримінального првопорушення, відсутні підстави вважати, що існують ризики незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, а також вчинення аналогічного кримінального правопорушення з огляду на особу підозрюваної, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до кримінальної відповідальності притягується вперше, її роль у вчиненні протиправної діяльності та ставлення до такого. Доказів їх існування слідчому судді не надано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду є вкрай незначним, а з огляду на є вкрай низьким та йому запобігти можна застосуванням до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про ймовірне вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 301 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваній в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваної, обставини ймовірного вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який є достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301 КК України, ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком по 30 серпня 2023 р. включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання (залежно від стадії кримінального провадження);

- утримуватись від спілкування зі свідками, підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1