Справа № 308/8044/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/310/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2022 року у справі № 308/2149/22, та остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питанні із судовими витратами та речовими доказами.

За вироком суду, 17.02.2022 ОСОБА_7 був засуджений Ужгородським міськрайонним судом у кримінальному провадженні № 0001474 від 28.11.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовий строком терміном один рік.

ОСОБА_7 , на шлях виправлення і перевиховання не став і знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

08.06.2022 приблизно о 03 годині 53 хвилині, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , та проходив повз вікна підвального приміщення, яке відноситься до будинку АДРЕСА_2 .

У цей час у ОСОБА_7 виник протиправний умисел з корисливих мотивів, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: з підвального приміщення, викрасти побутові речі - велосипед марки «Specialized Hardrock Sport», енергетичні напої виробника «XS» в кількості 12 штук, з метою особистого збагачення.

Реалізовуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , скориставшись тим що за його діями ніхто не спостерігає, 08.06.2022, близько 03:53 годин віджав вікно в підвальному приміщенні, будинку АДРЕСА_2 звідки викрав побутові речі, а саме: велосипед марки «Specialized Hardrock Sport», вартість якого становить 11575,00 грн., енергетичні напої виробника «XS» в кількості 12 штук з метою особистого збагачення.

Утримуючи в руках викрадене вищевказане майно, ОСОБА_7 , покинув підвальне приміщення, яке розташоване в будинку АДРЕСА_3 в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 11575,00 грн.

Такими діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити, зокрема призначити ОСОБА_7 покарання з урахуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.20222 та остаточно призначити до відбуття основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає,що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання належним чином не врахував, що останній визнав вину, сприяв слідству, позитивно характеризується по місцю проживання, та те, що самостійно припинив злочинні дії, зокрема залишив викрадений велосипед біля вікна підвалу потерпілого, не будучи викритим потерпілим.

Окрім того, вважає, що суд при призначенні покарання не врахував відсутність матеріальної шкоди завданої потерпілому так і відсутність претензій з боку потерпілого.

При апеляційному розгляді прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 просили вимоги апеляційної скарги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають кваліфікації за інкримінований йому злочин, а висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

З приводу апеляційних доводів захисника щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує таке.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував характер та тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку лікаря нарколога із діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин (довідка від 09.06.2022 року № 598), офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних зв`язків та утриманців (зі слів хоча і проживає 8 років із співмешканкою, проте офіційно відносини так і не оформив, дітей немає); ту обставину, що кримінальне правопорушення вчинено під час іспитового строку, тобто порушено умови застосування ст.75 КК України, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

На переконання колегії суддів, місцевий суд обґрунтовано врахував, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить, що він на шлях виправленнях не став, оскільки він, будучи раніше засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки із застосуванням ст. 75 КК України вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про свідоме небажання стати на шлях виправлення та неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Суд також взяв до уваги досудову доповідь центру пробації, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі, або обмеження волі на певний строк, може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

З відомостей кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги, а також фактичних обставин справи, не вбачається обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та надавали законні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання за ч.4 ст.185 КК України, зокрема із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено із дотриманням вимог ст.71 КК України.

Що стосується посилання сторони захисту на відсутність претензій з боку потерпілого, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, і таке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому така до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді