справа № 178/1426/18
№ провадження 1-кп/208/54/23
УХВАЛА

24 липня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченою ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, не працюючої, розлучена, маючої середньо-спеціальну освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених п.6, п.12, ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Справа розглядається судом присяжних. Питання щодо продовження строку тримання під вартою у цьому випадку, відповідно до норм КПК України, вирішується головуючим по справі.

По справі оголошені письмові матеріалів справи, триває перегляд аудіо-відеоматеріалів.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченої заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою. Посилаючись на норми національного законодавства та практику ЄСПЛ, прокурор аргументуючи клопотання зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів. Продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_7 від суду з огляду на міру покарання яка загрожує їй у разі визнання її винною. Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 допомагала особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вжити заходів щодо знищення та переховування слідів злочину. З огляду на викладене, ризику незаконного впливу на свідків, вважав застосування менш суворого запобіжного заходу не можливим. Зазначені ризики були підставою застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу і вони не втратили свою актуальність на теперішній час.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Звернув увагу на тривалий часи перебування ОСОБА_7 під вартою. Ризики зазначені прокурором в клопотанні вважає нічим недоведеними, відзначає, що протягом тривалого часу обвинувачена самостійно з`являлась до слідчого та прокурора. Дотепер невстановлена причина смерті потерпілого ОСОБА_8 , хоча судом розглядається саме його вбивство. Просив суд змінити запобіжний захід на менш суворий. Обвинувачена повністю погодилась з думкою свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за які, в разі визнання її винуватою, вона може бути засуджена до позбавлення волі на строк до 15 років, у тому числі і до довічного позбавлення волі. Зважаючи на суворість передбаченого покарання, ОСОБА_7 може ухилитись від суду. Зазначений ризик будучі підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не втратив свою актуальність та продовжує об`єктивно існувати.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора, суд враховує дані про обвинувачену, її сімейний стан, соціальні зв`язки, враховує тривалий час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , який пов`язано виключно з об`єктивними причинами, та вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків і нівелювати встановлені ризики.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 21.09.2023 року.

У клопотанні сторони захисту про зміну обвинуваченій запобіжного заходу, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1