УХВАЛА

про арешт тимчасово вилученого майна

Справа № 621/1520/21

Провадження 1-кс/621/260/23

02 травня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час досудового розслідування кримінального провадження №0000449 від 01.06.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 31 травня 2018 року, в період з 21:30 по 22:30 години, невстановлена особа незаконно заволоділа автомобілем марки MAZDA 626, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився поблизу будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

01 червня 2018 року відомості за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки MAZDA 626, тип загальний легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_3 , повна маса 1695, маса без навантаження -1030, об`єм двигуна 2198, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску -1988, дата реєстрації 09.07.2014, власник ОСОБА_5 . Окрім вказаних відомостей, згідно інформаційної довідки «АРМОР», номер двигуна вказаного автомобіля НОМЕР_4 .

29 квітня 2023 року до чергової частини ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 29.04.2023 року, у сервісному центрі смт.Пісочин Харківської області під час переоформлення транспортного засобу виявлено автомобіль MAZDA 626, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у розшуку, оголошеному відділом поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області. Згідно повідомлення начальника ТСЦ МВС ОСОБА_6 вих..№3650 від 29.04.2023 року, до сервісного центру звернувся громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за послугою перереєстрації транспортного засобу MAZDA 626, 1988 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 . Під час перевірки вказаного транспортного засобу було встановлено, що двигун, встановлений на вказаний автомобіль, номер НОМЕР_7 , розшукується службою Interpol.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 21/6350/4936 від 29.04.2023 року, номер кузова НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_4 , ідентифікатор НОМЕР_5 , досліджуваного автомобілю MAZDA 626, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , - не змінювалися; бланк Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

29 квітня 2023 року, під час проведення огляду місця події за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Пісочин, вул..Надії, поблизу буд.15, напроти територіального сервісного центру МВС України № 6350 за участі та письмової згоди власника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , було оглянуто легковий автомобіль MAZDA 626, 1988 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , де в підкапотному просторі на рамі кузова виявлено металеву табличку VIN - НОМЕР_5 , на блоці двигуна виявлено номер з написом НОМЕР_4 . У багажному відділенні вказаного автомобілю виявлено фрагмент двигуна у вигляді блоку циліндрів, на якому мається номер за написом F2682151. В ході огляду також встановлено, що автомобіль має цілісну конструкцію, зовнішніх ушкоджень не виявлено. Вказаний автомобіль, Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_8 та ключі від автомобіля було оглянуто, вилучено та переміщено до майданчика ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, після чого постановою слідчого від 29.04.2023 року визнано речовими доказами по справі.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення і є речовими доказами по справі, посилаючись на положення ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вище зазначене майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, та яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор, слідчий та особа, в якої фактично знаходилося вилучене майно, не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.3ч.5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема й арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

В обґрунтування доводів клопотання слідчим надано:

-Копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000449 від 01.06.2018 року, за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України,

-копією рапорту про отримане повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення,

-копією прийняття заяви про вчинене правопорушення та допиту потерпілого;

-відомостями сервісного центру МВС України про розшукуваний автомобіль;

-висновком експертного дослідження № 21/6350/4936;

-протоколу огляду місця події, в ході якого тимчасово вилучено майно,

-протоколами допиту свідків;

-постановою про визнання вилученого майна речовими доказами по справі та передачу їх на зберігання,(а.с.1-22)

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

У клопотанні слідчий вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України,СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 2, 7, 16, 98, 107, 131, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ст.слідчого ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 29.04.2023 року майно, а саме на:

-легковий автомобіль MAZDA 626, 1988 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_4 , з вмістом у багажному відділенні фрагменту двигуна у вигляді блоку циліндрів з номером F2682151

-Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 ;

-Ключі від легкового автомобілю MAZDA 626, 1988 року випуску,

фактичним власником якого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим відділу поліції, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому (дізнавачеві), прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Текст ухвали складено 02.05.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1