Справа 368/639/22 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3406/2023 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2023 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Варкута Республіки Комі, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати;

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 08 червня 2022 року, близько 20 години 42 хвилин, керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «IVECO 440Е38», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в світлу пору доби, по вул. Столична в напрямку вул. Незалежності в м. Кагарлик Обухівського району Київської області, у порушення вимог п. 12.4, п. 2.3 б), д) п. 13.3, п. 14.6 а), п. 13.3 ПДР України, не був уважним та наближаючись до перехрестя з вул. Білоцерківська, розпочав здійснювати маневр обгону та виїзду на зустрічну смугу руху в забороненому для цього місці, не вибрав безпечний боковий інтервал між транспортним засобом, внаслідок чого допустив зіткнення правою бічною частиною сідлового тягача в районі правого баку, з мопедом «HONDA SK50 D10» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. На думку апелянта, суд призначаючи покарання ОСОБА_9 не у повній мірі врахував обставини, що пом`якшували його покарання, серед яких щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, а також дані про його особу, який позитивно характеризувався за місцем проживання, раніше не був судимий. Крім цього, захисник звернув увагу на те, що обвинувачений відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, що підтверджується відповідною розпискою. Просив врахувати висновки досудової доповіді Автозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, відповідно до якого, виправлення ОСОБА_9 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

потерпілого, який апеляційну скаргу захисника підтримав, питання щодо її задоволення відніс на розсуд суду;

прокурора, яка апеляційну скаргу захисника підтримала частково. Не заперечувала щодо звільнення ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням. Просила залишити додаткове покарання;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у його вчиненні, правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст.404 КПК України колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок у зазначеній вище частині не перевірявся.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині незаконності призначеного покарання, то на думку колегії суддів вони ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Законом допускається звільнення особи як від покарання, так і від відбування покарання.

Цих вимог закону суд першої інстанції при вирішенні питання про покарання обвинуваченого у повній мірі не дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання. Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття і добровільне відшкодування шкоди потерпілому . Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.

Сукупність указаних обставин призвела суд першої інстанції до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки із реальним відбуванням призначеного покарання. В основу обґрунтування висновку про необхідність реального відбування обвинуваченим призначеного покарання, що за своїм змістом фактично є висновком про відсутність підстав, для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд першої інстанції поклав вік померлого потерпілого, мету кримінального покарання. Із урахуванням викладеного, місцевий суд не знайшов підстав погодитись з думкою потерпілого про необхідність призначення покарання ОСОБА_9 не пов`язаного з позбавленням волі.

Колегія суддів погоджується як із висновком суду першої інстанції, так і з мотивами цього висновку щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому основного та додаткового покарання, а саме 3-х років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 покарання в частині виключення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, колегія суддів не вбачає.

Щодо висновків суду в частині фактичної відмови у застосуванні положень ст. 75 КК України, то ці висновки зроблені без врахування фактичних обставин кримінального провадження, у тому числі і даних які характеризують особу обвинуваченого, всупереч положенням ст. 75 КК України та без наведення належних мотивів даного рішення.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, про особу винного та на інших обставинах справи.

Як вбачається із вироку обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, що відповідає одній із умов, передбачених ч.1 ст. 75 КК України. Щодо другої умови, яка надає можливість звільнення особи від відбування покарання із випробуванням, то колегією суддів враховується сукупність усіх даних про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, його процесуальна поведінка у ході досудового слідства та судового розгляду, а також думка потерпілого щодо цього питання. Колегією суддів окрім позитивної характеристики обвинуваченого враховується те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, що свідчить про його соціальну адаптацію у суспільстві. Колегією суддів звертається увага на те, що обвинувачений усвідомив сутність вчиненого ним злочину, розкаявся у його вчиненні. Так у ході досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений забезпечив свою належну процесуальну поведінку, у ході судового розгляду визнав вину у вчиненні злочину, приніс вибачення потерпілому та відшкодував йому матеріальні збитки, щиро покаявся у вчиненому. Колегією суддів враховується і те, що потерпілому у добровільному порядку відшкодована завдана матеріальна шкода, у зв`язку із чим він просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням. Аналіз указаних даних у їх сукупності дає підстави стверджувати те, що каяття обвинуваченого у вчиненні злочину дійсно є щирим і дійсно відображає його внутрішнє ставлення до вчиненого злочину та його наслідків.

Колегія суддів звертає увагу і на досудову доповідь Автозаводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, відповідно до висновків якої, виправлення ОСОБА_9 можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. Колегія суддів також зважає на те, що факт смерті особи внаслідок вчиненого ОСОБА_9 злочину судом обґрунтовано врахований при вирішенні питання про вид та розмір призначеного основного та додаткового покарання. Поряд із цим, цей факт сам по собі, за наявності наведених вище позитивних для обвинуваченого факторів та обставин не може указувати на те, що виправлення обвинуваченого не можливе без реального відбування ним покарання. Колегія суддів враховує те, що у ході судового розгляду не було встановленого жодної негативної чи несприятливої для обвинуваченого обставини, яка би указувала на неможливість застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Сукупність наведених вище факторів та обставин приводять колегію суддів до переконання про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання із випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю в два роки, що на думку колегія суддів є достатнім для подальших висновків про звільнення обвинуваченого від покарання чи направлення його для реального відбування покарання, та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України. На думку колегія суддів покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки із звільненням від відбування цього покарання із випробування є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку із викладеним, вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 підлягає зміні в зазначеній вище частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначення покарання.

ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2023 року за злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки звільнити із випробуванням. Встановити ОСОБА_9 іспитовий строк тривалістю в два роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

__________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4