Справа № 646/3687/23
Провадження № 1-кс/646/1224/2023
УХВАЛА

іменем України

20.07.2023 року слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000275 від 17.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 11.05.2023 року засобами поштового зв`язку звернулася до суду із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що сектором дізнання відділу поліції №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000275 від 17.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000275 від 17.07.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, було встановлено що 16.07.2023 за адресою: м. Харків, вул Вернадського, буд.1, екіпажем патрульної поліції виявлено неповнолітню громадянку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , у якої, виявлено речовину, схожу на наркотичну.

16.07.2023 у період часу з 12 год. 30 хв. до 12 год. 50 хв. проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, поблизу буд. № 1 за участю громадянки ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 у ході проведення огляду виявлено та вилучено: зіп-пакет з речовиною білого кольору.

17.07.2023 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000275 від 17.07.2023.

Власниця зіп-пакету з речовиною білого кольору - ОСОБА_4 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів які є знаряддям кримінального правопорушення, які визнано на даний час речовими доказами та які мають суттєве значення для кримінального провадження, прокурор просила суд накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події від 16.07.2023 року, проведеного за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, поблизу буд. № 1, а саме: зіп-пакет з речовиною білого кольору, який поміщено до сейф-пакету №7181160 з пояснювальними написами та скріплено підписами учасників слідчої дії - шляхом заборони відчуження та розпорядження будь-яким особам, із подальшим зберіганням майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Прокурор та ОСОБА_4 якій належить вилучене майно, у судове засідання не з`явились, прокурор надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності. ОСОБА_4 будучи своєчасно і належним чином повідомленою про час та місце розгляду клопотання про поважність причин неявки не повідомила.

Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, здійснюється досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 17.07.2023 року.

Згідно постанови дізнавача СД ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 17.07.2023 року зіп пакет з речовиною білого кольору схожу на наркотичну, який було вилучено та упаковано до сейф-пакету №7181160 опечатано та скріплено підписами учасниками слідчої дії, визнано речовим доказом у кримінальному провадженню №0000275 від 17.07.2023 року.

На виконання вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, прокурор звернувся до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Згідно матеріалів справи вбачається, 18.07.2023 року вищезазначене клопотання було направлено до Червонозаводського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку. Надійшло зазначене клопотання до суду 20.07.2023 року.

В передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк стороною обвинувачення, як встановлено вище, подано до суду клопотання про арешт майна.

Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в ст. 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до ст. ст. 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на користування, відчуження та розпорядження даним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000275 від 17.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на зіп-пакет з речовиною білого кольору, який було вилучено під час огляду місця події 16.07.2023 року за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, поблизу буд. № 1, який поміщено до сейф-пакету № 7181160 з пояснювальними написами та скріпленими підписами учасників слідчої дії - шляхом заборони відчуження та розпорядження будь-яким особам, із подальшим зберіганням майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя