ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2640/23 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року у кримінальному провадженні 0000095 в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 30 серпня 2023 року включно.

Мотивуючи постановлене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обставини провадження, стадію його розгляду, відомості про особи останніх, процесуальну поведінку обвинувачених, посилався на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати в частині продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та звільнити останнього з-під варти, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або в разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на недоведеність заявлених прокурором ризиків та тривалий розгляд кримінального провадження. Захисник вважає, що клопотання прокурора є формальним, оскільки зазначені у ньому підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу є незмінними протягом тривалого часу перебування обвинуваченого під вартою. На переконання захисту, сама лише тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , а також наявність у обвинуваченого судимостей не може слугувати підставою для тримання останнього під вартою. Захисник зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання, молодшого брата на утриманні, який потребує встановлення над ним опіки, до ув`язнення був працевлаштований, де характеризувався позитивно, приймав участь у волонтерській діяльності. На переконання захисника, суд не надав належної оцінки цим обставинам та при цьому безпідставно врахував кримінальне провадження, яке перебуває у цьому ж суді, проте не завершено. Також захисника зауважує, що розгляд провадження триває понад 2 роки, а тому строк тримання обвинуваченого під вартою є тривалим. Серед іншого, адвокат звертає увагу на те, що з огляду на неточності у написанні по батькові обвинуваченого, останній утримується під вартою незаконно та це питання дотепер не вирішено. Також захисник зазначає, що на підставі показань потерпілої під час судового розгляду встановлено необґрунтованість обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати в частині продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В обґрунтування вказує, що клопотання прокурора не містить належного обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та ним не надано доказів на підтвердження їх існування. При цьому, адвокат зазначає, що суд не надав належної оцінки особі ОСОБА_9 , який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, має батька та матір, які можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також, адвокат звертає увагу і на тривалість тримання його підзахисного під вартою, а саме більше 3 років 4 місяці з яких на стадії судового провадження майже 3 роки. За вказаний час судом лише розпочато судовий розгляд, встановлено обсяг доказів, які необхідно дослідити та допитано потерпілу, що порушує розумні строки судового розгляду кримінального провадження.

Вказує адвокат і на те, що суд задовольняючи клопотання прокурора, в резолютивній частині нічого не вказав з приводу клопотання сторони захисту (батька ОСОБА_9 ) про зміну запобіжного заходу на більш м`який, чим фактично залишив його без розгляду.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та необґрунтованість клопотання прокурора, яке не підтверджується жодними доказами, є більш формальним.

Адвокат звертає увагу на тривалість судового розгляду провадження та тримання ОСОБА_10 під вартою. На переконання адвоката, суд не надав належної оцінки особі ОСОБА_10 , який позитивно характеризується за місцем мешкання, має гарантійний лист щодо працевлаштування, та має низку хвороб, які потребують лікування.

Стверджує про відсутність ризиків у провадженні щодо його підзахисного, зокрема і впливу на потерпілу, оскільки з часу його затримання від неї таких заяв не надходило, обвинувачений не порушує порядок в залі суду, веде себе чемно, відповідає на питання судді, що свідчить і про відсутність ризику перешкоджання провадженню іншим чином. Адвокат звертає увагу на те, що судимість ОСОБА_10 , в силу вимог ст. 89 КПК України, є погашеною, та суд безпідставно на неї посилається.

Адвокат звертає увагу і на вибіркове правосуддя у цьому провадженні, через перебування одного із обвинувачених ( ОСОБА_12 ) з таким ж ризиками на запобіжному заході у вигляді домашнього арешту. Також, захисник зазначає, що з показів потерпілої під час судового розгляду встановлено необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_10 за ст. 189 КК України та невірність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 187 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисники та обвинувачені підтримали подані захисниками апеляційні скарги та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вказував, що ухвала суду є законною та обгрунтованою і підстав для застосування щодо обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу не має.

Інші учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисників про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000095 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

В судовому засіданні 03 липня 2023 року, в порядку ст. 331 КПК України, прокурор звернувся з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджанні кримінальному провадженні іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні декількох тяжких та особливо тяжких насильницьких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, вчиненого із застосуванням насильства та погрози застосування насильства, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, останні можуть переховуватися від суду.

Обґрунтовано суд першої інстанції послався й на той факт, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються, у тому числі й в організації готування втечі з-під варти особи, що перебувала в попередньому ув`язненні, вчиненому організованою групою, що додатково обґрунтовує ризик переховування.

При цьому, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, з огляду на ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування вказаного ризику.

Як слідує з оскарженої ухвали, під час безпосереднього допиту потерпілої в судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачені здійснювали на неї психологічний вплив, що стало підставою для відкладення судового засідання на іншу дату, а тому, колегія суддів вважає, що навіть отримання судом показань від потерпілої у судовому засіданні не скасовує ризик можливого впливу з боку обвинувачених на неї, з метою схилення її до дачі інших, протилежних показань.

З огляду на поведінку обвинувачених у судових засіданнях суду першої інстанції, численні рішення суду про видалення обвинувачених з залу судового засідання, порушення його порядку та не реагування за зауваження головуючого судді, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність ризику того, що обвинувачені можуть перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, а тому цей ризик також є актуальним.

Залишається актуальним й ризик того, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у разі зміни їм запобіжного заходу на більш м`який, можуть продовжити вчинення кримінальних правопорушень або вчинити нові злочини, оскільки останні раніше судимі та знову обвинувачуються у вчинення ряду злочинів, в тому числі й в межах інших кримінальних проваджень, що свідчить про їх схильність до протиправної діяльності.

Не спростовують правильності висновків суду й відомості про осіб обвинувачених, які мають певні соціальні зв`язки, утриманців та постійне місце проживання, оскільки зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих їм злочинів, однак не стали тими стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення у зв`язку з чим доводи апеляційних скарг захисників в цій частині спростовуються змістом самої ухвали, а тому є неприйнятними.

В той же час, апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про неможливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на таке.

Як видно з довідки про рух даного кримінального провадження, отриманої на запит апеляційного суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно обвинувачених надійшов до суду 13 серпня 2020 року.

Станом на час розгляду апеляційної скарги, судом першої інстанції проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд, оголошено прокурором обвинувальний акт, вирішено питання про порядок дослідження доказів та допитано потерпілу.

В той же час, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебувають під вартою з лютого 2020 року, а обвинувачений ОСОБА_8 , в межах цього кримінального провадження, - з листопада 2021 року, тобто на цей час строк їх попереднього ув`язнення є досить тривалим та становить більше 3 років та майже 2 роки, відповідно.

За змістом ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є поведінка учасників кримінального провадження.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.

У даному випадку, апеляційний суд погоджується з тим, що розгляд цього кримінального провадження потребує значного часу, з огляду на характер та об`єм пред`явленого обвинувачення, кількість самих обвинувачених, яких у цьому кримінальному провадженні 6 та кількість їх захисників, значну кількість свідків та письмових доказів сторони обвинувачення, які підлягають допиту та дослідженню в судовому засіданні, процесуальну поведінку самих обвинувачених та їх захисників, графік призначення судових засідань та підстави їх відкладення.

В той же час, колегія суддів зазначає, що судові засідання з розгляду цього кримінального провадження на заздалегідь погоджені зі стороною захисту дати, неодноразово відкладались з підстав перебування головуючого судді або членів колегії суддів у відпустці, на навчанні, на лікарняному або в нарадчій кімнаті в межах іншого кримінального провадження, а також з підстав неявки обвинуваченого, який не утримується під вартою, потерпілої та її представника, що свідчить про недостатню організацію судового розгляду.

Апеляційний суд наголошує на тому, що у разі очевидного зловживання учасниками судового розгляду своїми процесуальними правами, порушення порядку проведення судового засідання, суд першої інстанції має застосовувати відповідні заходи реагування, які визначені кримінальним процесуальним законом та зазначені обставини не мають бути перешкодою для проведення судового розгляду в розумні строки.

Посилання суду в оскарженій ухвалі на неодноразові неявки захисників у судові засідання обумовлені об`єктивними обставинами, такі як зайнятість в розгляді інших кримінальних проваджень, лікарняний, відпустка, тощо. В той же час, відповідно до вищезгаданої довідки про рух кримінального провадження в суді першої інстанції, судом не було констатовано неявку захисників у судове засідання без поважних причин, не приймалось рішення в порядку ст. 324, 325 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що позбавлення волі людини не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (рішення ЄСПЛ справі Мамедова проти Росії). Тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ справах справах - Ідалов проти Росії, Гарицький проти Польщі, Храїді проти Німеччини, Ілійков проти Болгарії).

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

За вказаних обставин, а також враховуючи тривалість розгляду кримінального провадження та тривалість перебування обвинувачених під вартою, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

При цьому, посилання прокурора в суді апеляційної інстанції на неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави чи іншого більш м`якого, є безпідставними, та апеляційний суд звертає увагу на те, що в межах цього кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_12 за аналогічним обвинуваченням, за клопотанням сторони обвинувачення було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та незважаючи на те, що деякі судові засідання суду першої інстанції були зірвані саме через неявку ОСОБА_12 , прокурор не вважав за доцільне змінити йому міру запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на характер інкримінованих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочинів, майнового стану самих обвинувачених, а також доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що застава в 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти вищевказаним ризикам, хоча і є значною, однак не буде для них завідомо непомірною.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисників підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 182, 183, 199, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2023 року у кримінальному провадженні 0000095 в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 серпня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, яку обвинувачений або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави прокурору.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками та іншим обвинуваченим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з - під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_8 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 серпня 2023 року включно.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 такі обов`язки: ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 серпня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, яку обвинувачений або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави прокурору.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками та іншим обвинуваченим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з - під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_10 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_10 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 серпня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, яку обвинувачений або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави прокурору.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками та іншим обвинуваченим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з - під варти, у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_9 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_9 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі суду протягом її дії.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, та на тривалість перебування обвинувачених під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3