ДОВГИНЦІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа №171/511/23
Провадження № 1-кп/211/380/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 р. Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000291 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт. Новотроїцьке, Волноваського р-ну, Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 р.н. та 2012 р.н., раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , командира евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону, у військовому званні старший лейтенант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,- ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді командира евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший лейтенант, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 04 жовтня 2022 приблизно о 18:00 годині був відсутнім під час перевірки особового складу, тобто самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_5 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки «27» лютого 2023 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший лейтенант ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості укладена 27.02.2023 року між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000291 від 02.11.2022 р. з одного боку, та підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язвся беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_5 , який приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України за цей злочин, та призначити покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

Крім того, враховуючи обставини справи та особу винного, на підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замість призначеного покарання у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі, сторони вважають за можливе призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) строком на 1 (один) рік, військовослужбовцю військової служби за контрактом.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

Прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін. Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судові витрати та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.5 Кримінального кодексу України.

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 27.02.2023 року між керівником Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000291 від 02.11.2022 р. з одного боку, та підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, за участі захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 .

На підставі угоди про визнання винуватості призначити покарання за ч.5 ст.407 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України за цей злочин, та призначити покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замість призначеного покарання у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі, призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні (військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) строком на 1 (один) рік.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1