печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання слідчого ГСУ Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється за ч. 3 ст. 276 КК України у кримінальному провадженні № 0000010 від 18.01.2023, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2023 слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду з клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється за ч. 3 ст. 276 КК України у кримінальному провадженні № 0000010 від 18.01.2023.

На підтвердження доводів клопотання посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у порушенні правил безпеки польотів (безпеки руху повітряного транспорту), що спричинило загибель людей та велику матеріальну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 276 КК України відноситься відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів, за який передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що свідчить про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Крім того, наявні ризики вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за поведінкою підозрюваного, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурори підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання з підстав його необґрунтованості, не відповідності вимогам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам. Вважали, що у його задоволенні слід відмовити з тих підстав, що підозра є необґрунтованою, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні, їх існування стороною обвинувачення не доведено. Також вказали, що стороною обвинувачення не доведено того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи характеризуючі дані про підозрюваного.

Слідчий суддя, заслухавши сторнін кримінального провадження, перевіривши матеріали, подані на обгрунтування та спростування доводів клопотання, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 18.01.2023 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а також за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 03.08.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.276 КК України.

Не вирішуючи питання про наявність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст.276 КК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину за викладених в клопотанні обставин.

Вказаний висновок ґрунтується на досліджених слідчим суддею копіях матеріалів кримінального провадження, доданих до клопотання, а саме:

- висновком експертів за результатами проведення судової комплексної комісійної експертизи, згідно якого діяння (бездіяльність) підозрюваного знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної катастрофи;

- протоколом огляду місця події з відомостями про місце катастрофи та викликаними нею руйнуваннями та загибеллю людей;

- документами про організацію та виконання польоту, в ході якого відбулась катастрофа, у тому числі щодо ролі підозрюваного стосовно цього польоту;

- висновками експертів за результатами проведення судово-медичних експертиз тіл загиблих з даними про причину смерті, якою є загадана авіакатастрофа;

- протоколом допиту начальника метеорологічної служби САЗ згідно якого йому не довели інформацію про зміну маршруту вертольоту, внаслідок чого він не аналізував та не прогнозував погодні умови в місці, де в подальшому відбулась катастрофа;

- протоколами допиту підозрюваних у якості свідків з відомостями про їх роль в організації та виконання польоту, в ході якого відбулась катастрофа;

- документами про призначення підозрюваних на посади повітряного транспорту та їх посадовими обов`язками;

- іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, зокрема, для застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, в кримінальному провадженні встановлено наявність обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як зазначалося вище, злочин, передбачений ч. 3 ст. 276 КК України, згідно з ч. 6 ст. 12, відноситься до тяжкого злочину.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим у клопотанні зазначено, що наявні ризики вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, пунктами 1-4 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відтак, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , передбачає передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років), що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та судуі.

На теперішній час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази. В свою чергу, підозрюваний через займану посаду в САЗ може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також підозрюваний, займаючи керівну посаду та маючи у прямому підпорядкуванні працівників Спеціального авіаційного загону Оперативно-рятувальної служби ДСНС України, які є свідками та іншими підозрюваними, об`єктивно може здійснювати на них незаконний вплив. При цьому, даний та інші підозрювані отримали письмові повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу з доданими копіями окремих матеріалів кримінального провадження, у зв`язку з чим вони отримали можливість знайомитися з матеріалами досудового розслідування, які містять значиму інформацію, у тому числі щодо проведених слідчих та процесуальних дій відносно невстановлених до цього часу осіб.

Незважаючи на те, що вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що він має стійкі соціальні зв`язки, проте підозрюється у вчиненні злочину, внаслідок якого загинуло 14 осіб, отримано тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості 31 цивільною особою, у тому числі 13 малолітніми дітьми, відбулась руйнація самого вертольота балансовою вартістю 314 627 467,22 грн., в результаті чого державі заподіяно збитки на вказану суму, а також здійснено підрив авторитету ДСНС України та держави Україна у світовому суспільстві.

У результаті авіаційної катастрофи вертольота ЕС225LP Super Puma заводський номер 2708 бортовий номер № 54 загинули перші особи Міністерства внутрішніх справ України, які, окрім того, являлися членами Ради національної безпеки та оборони України та Кабінету Міністрів України, та які в умовах воєнного стану в Україні приймали важливі для оборони держави рішення.

Зазначені обставини, за переконанням слідчого судді, свідчать про підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , у зв`язку з чим слідчий суддя з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню, передбачених статтею 177 КПК України ризикам, вважає доцільним застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Враховуючи всі обставини вчинення злочинів, дані про особу ОСОБА_7 та його роль у вчиненні злочину, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знаходить підстав для визначення ОСОБА_7 застави у відповідності до ст. 183 ч.3 КПК України, оскільки злочин, у вчинені якого він підозрюється, спричинив загибель великої кількості людей.

Керуючись ст. ст.177-178, 183, 194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.10.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1