Номер провадження: 11-сс/813/1158/23
Справа № 522/9139/23 1-кс/522/2814/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000843 від 06.12.2022 року,

установив

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000843 від 06.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та накладено арешт у вигляді заборони його відчуження, розпорядження та використання, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов №: НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 21.11.2019 ТСЦ 5152, належить ОСОБА_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на те, що арешт на автомобіль накладено безпідставно, оскільки слідчий судді не встановив дійсних обставин справи, правовий статус автотранспортного засобу, на який накладено арешт; слідчий суддя не звернув уваги на порушення прокурором строків на звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Крім того, адвокат зазначає, що ані власник майна, ані його представник не викликались та не були присутніми в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч.1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У клопотанні прокурора зазначено, що 05.12.2022 близько 18:40 год. у м. Одесі водій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Грецькій зі сторони вул. Канатної в напрямку вул. Пушкінської, та поблизу перехрестя з вулицею Юрія Олеші скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження та з місця пригоди була доставлена до КНП «МКЛ №11» ОМР, де в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

06.12.2022 відділом СУ ГУНП в Одеській області внесені відомості про вказану дорожньо-транспортну пригоду до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000843, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та розпочате досудове розслідування, в ході якого 08.05.2023 Одеською обласною прокуратурою змінено підслідність за слідчим відділенням відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

05.12.2022 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого вилучено автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який спрямовано на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів №7, розташований за адресою: м. Одеса, вул. 1-ша Стація, 27-А.

06.12.2022 постановою слідчого автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000843 від 06.12.2022.

Прокурор просить накласти арешт на майно арешт з метою збереження його в якості речових доказів та проведення експертних досліджень.

Мотивуючи підстави для накладання арешту на зазначений автомобіль, прокурор у клопотанні зазначив, що враховуючи необхідність проведення судових експертиз, які даний момент призначені за матеріалами кримінального провадження, необхідності встановлення технічного стану автомобіля та інші обставини ДТП.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що з автомобіль необхідний для проведення експертних досліджень які вже призначені, міг зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна.

Так, 18.04.2023 до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України постановою від 20.03.2023 слідчого ВЗуСТ СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 призначено судову інженерно-транспорту експертизу за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», у кримінальному провадженні №0000843 від 06.12.2022.

19.04.2023 від виконавця - судового експерта ОСОБА_12 надійшло клопотання №СЕ-19-23/20872-ІТ щодо надання об`єкту дослідження - блоку керування системою безпеки автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», р/н НОМЕР_1 .

Крім того, в ході досудового розслідування 27.04.2023 до КУ «Одеське обласне бюро СМЕ» та Одеського НДЕКЦ МВС України призначено комплексну судово-медичну та автотехнічну (транспортно-трасологічну) експертизу у кримінальному провадженні №0000843 від 06.12.2022, яка передбачає дослідження автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З огляду на вищенаведене апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та необхідності проведення експертних досліджень, не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000843.

Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ані власник майна, ані його представники не були сповіщенні про розгляд клопотання прокурора про накладення арешту на майно, оскільки як вбачається з матеріалів справи представники власника майна були обізнані про розгляд клопотання проте в судове засідання не з`являлись подавали заяви про відкладення розгляду клопотання прокурора (а.п. 35, 38).

Крім того, апеляційний суд відхиляє посилання захисника на те, що у зв`язку з накладанням арешту на майно порушується права власника такого майна на його володіння з таких підстав.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження фактичних обставин провадження за клопотанням слідчого про арешт майна слідчий суддя вірно встановив, що наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для застосування у кримінальному провадженні №0000843 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, який відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник майна має право звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна.

Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , так як її доводи спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000843 від 06.12.2022 року-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4