Справа № 181/1223/23
Номер провадження 1-кп/194/146/23
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

14 вересня 2023 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2023 року за № 0000146 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, розлученої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

31.08.2023 року з Дніпровського апеляційного суду до Тернівського міського суду Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2023 року за №0000146 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, під час досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру 20.06.2023 року, також 10.08.2023 року було повідомлено про змінену підозру, 22.06.2023 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.08.2023 року, та в подальшому 17.08.2023 року строк тримання під вартою було продовжено до 20.09.2023 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор зазначила, що підсудність визначена за Тернівським міським судом, підстав для повернення, закриття провадження не має, вважала можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом свідків та потерпілої. Також заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави. Прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є ризики, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки з місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачена зникла та намагалась сховати сліди та речі, забравши свої речі. Отже на даному етапі судового розгляду справи вказані ризики продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти таким ризикам.

Обвинувачена вважала можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, клопотань не заявляла. Також суду пояснила, що їй вручались під розписку копія обвинувального акту та реєстру, з матеріалами досудового розслідування ознайомлювалась. Щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, просила обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_5 вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, клопотань не заявляв. Також суду пояснив, що йому вручались під розписку копія обвинувального акту та реєстру, з матеріалами досудового розслідування ознайомлювався. Щодо продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив змінити на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд підготовчого судового засідання без її участі.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

В підготовчому судовому засіданні проведені всі необхідні дії щодо підготовки до судового розгляду.

Враховуючи, що угод про визнання винуватості чи про примирення до суду у порядку ст.ст. 468-475 КПК України не надійшло, підстав для закриття згідно ст. 284 КПК України не вбачається, підстав для повернення провадження прокурору для продовження досудового розслідування не має, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (обвинувачених).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані (продовжені) судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за письмовим клопотанням прокурора та вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.

У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканість, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Необхідно зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Статтею 196 КПК передбачено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує її вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, та місце проживання та реєстрації останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Так, судом враховується тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме у вчиненні тяжкого злочину, щодо особи, з якою винна перебувала у сімейних або близьких відносинах та щодо особи похилого віку, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, під острахом понести таке покарання може переховуватись від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України. Крім того, згідно пред`явленого обвинувачення, після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця злочину зникла та знаходилась у своєї знайомої. Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду.

Також, суд вважає, що наявний ризик передбачений п.п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , згідно пред`явленого обвинувачення, після вчинення кримінального правопорушення переодягнулась в інший одяг, щоб приховати на одязі, на якому збереглись сліди вчинення нею кримінального правопорушення, про що останньою було зазначено в судовому засіданні.

Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти існуючим ризикам.

Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, та те, що обвинувачена раніше не судима в силу ст. 89 КК України, проте в даному конкретному випадку, доводи сторони захисту не є визначальними, та такими, що змогли б спростувати наявні ризики, та суспільну небезпечність вчиненого діяння.

Суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання захисника та обвинуваченої щодо зміни обвинуваченій запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Даних щодо неможливості за станом здоров`я обвинуваченої перебувати в СІЗО суду не надано.

При цьому, суд вважає що продовження обвинуваченій строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ризики справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд враховує, що судове провадження на даний час не розпочато, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, та з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, відсутності обставин, що свідчать про неможливість утримання обвинуваченої під вартою, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченої, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною, майновий стан, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, і вважає за необхідне з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, продовжити останній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів в межах строку, встановленого ч.1 ст.197 КПК України без визначення застави, не вбачаючи при цьому підстав для обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 110, 176, 177, 183, 194, 196, 314, 315, 316, 369, 371, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до судового розгляду.

Кримінальне провадження розглянути у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського міського суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Лермонтова, 15-б), 20 вересня 2023 року о 14-30 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника, свідків, та доставити обвинувачену.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 години 10.11.2023 року в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» без визначення застави.

Строк дії ухвали встановити до 10.11.2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1