ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7363/23
провадження № 1-кс/753/1888/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання/заяву ОСОБА_2 про забезпечення безпеки осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні (потерпілих), -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2023 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання/заява ОСОБА_2 .

У своєму зверненні до суду заявник, посилаючись на кримінальні провадження № 0001685 та № 0003346, ставить питання щодо забезпечення безпеки осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами клопотання/заяви, вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за вказаним клопотанням/заявою з наступних підстав.

Зі змісту клопотання/заяви та долучених до неї документів встановлено, що відділом дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві за заявами ОСОБА_2 було зареєстровано кримінальні провадження № 0001685 та № 0003346.

На якій стадії наразі перебувають зазначені кримінальні провадження та в рамках якого саме з них звертається ОСОБА_2 з наданих матеріалів встановити неможливо.

Приймаючи процесуальне рішення за скаргою, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже законом чітко визначено повноваження слідчого судді, а саме їх обмежено передбаченим кримінальним процесуальним законом порядком.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Виключний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зазначений у ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема за п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Статтею 2 вказаного закону регламентується коло осіб, які мають право на забезпечення безпеки. За наявності відповідних підстав пунктом «а» частини першої включено до даного переліку особу, яка заявила до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення або в іншій формі брала участь чи сприяла виявленню, попередженню, припиненню або розкриттю кримінальних правопорушень та згідно пункту «є» членів сім`ї або близьких родичів такої особи.

Відповідно до ч. 2 статті 3 Закону №3782, рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Частина шоста ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України уповноважує слідчого суддю вживати необхідних заходів для забезпечення безпеки особи виключно у разі виявлення фактів застосування щодо останньої насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб).

З огляду на вказану норму, слідчий суддя приходить до висновку, що випадки, передбачені статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України у межах розгляду даного клопотання/заяви відсутні. Крім того, наявні матеріали клопотання/заяви не містять відомостей стосовно застосування насильства під час затримання чи тримання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Слідчий суддя вважає, що чинним процесуальним законом не передбачено порядку та вжиття слідчим суддею будь-яких засобів щодо забезпечення охорони безпеки осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки випадки, передбачені статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України, відсутні, а кримінальні провадження №0001685 та №0003346 щодо кримінальних правопорушень не знаходяться у провадженні суду.

Слід зазначити, що слідчий суддя діє в межах своїх повноважень, передбачених чинним КПК України. Отже слідчий суддя позбавлений права вирішувати питання, не віднесені до його компетенції законом.

Крім того, з матеріалів клопотання встановлено відсутність підтвердження у ОСОБА_4 повноважень для представництва інтересів ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку звернення ОСОБА_2 до слідчого судді з процесуальним питанням, розгляд якого не передбачено чинним кримінальним процесуальним законом та не віднесено до повноважень слідчого судді. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України за таких обставин слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-3, 9 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», ст. 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням/заявою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення безпеки осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1