Провадження № 1-кс/204/2413/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

-17 січня 2023 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

6 липня 2023 року слідчий СВ Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан, та впроваджено визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану. В тому числі, Указом Президента України № 2738-ІХ від 16.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилини 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. В подальшому неодноразово продовжено, останній раз Указом Президента № 3057-IX від 02.05.2023 строком на 90 діб. Достовірно знаючи про те, що на всій території України введено воєнний стан, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 04.07.2023 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 04 години 44 хвилини, перебуваючи поблизу магазину, який знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Каверіна, буд. 1, розпиваючи разом спиртні напої у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме гаманцем та телефоном останнього, які визначили, як об`єкти свого злочинного посягання. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, перебуваючи у вищевказаному місці та вищевказаний час ОСОБА_4 почав наносити удари руками в область обличчя, після яких потерпілий ОСОБА_7 втративши рівновагу, впав на асфальт та в подальшому продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 тримав рукою за шию потерпілого ОСОБА_7 , а ОСОБА_4 в свою чергу продовжував наносити удари ногою в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_7 , застосовуючи таким чином насильство, яке не є небезпечним для життя. Після чого, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , подолавши супротив потерпілого, діючи умисно, відкрито, групою осіб, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, а ОСОБА_4 повторно, викрали з кишені штанів потерпілого, майно, яке належить останньому, а саме: гаманець коричневого кольору в якому знаходились грошові кошти в розмірі 200 грн., банківську картку «Пумб» та мобільний телефон марки Infinix SMART7, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 ; SN: НОМЕР_3 , блакитного кольору. Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинений в умовах воєнного стану, вчинений повторно. 05.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, українець, громадянин України, маючий середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні нікого не маючий, зареєстрований та фактично проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.01.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, є: заява про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2023; протокол огляду місця події від 04.07.2023; рапорт співробітника патрульної поліції від 04.07.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04.07.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 04.07.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання 05.07.2023; протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 05.07.2023; повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2023; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження. Вважаю, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, знаючи про відповідальність передбачену санкцією інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважаю наявними ризики вчинити підозрюваним ОСОБА_4 дії, передбачені ст. 177 КПК України, тим самим не виконувати належним чином покладені на підозрюваного процесуальні обов`язки, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення, а саме продовжити злочинну діяльність, пов`язану з викраденням чужого майна. В обґрунтування п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вказати, що підозрюваний ОСОБА_4 під загрозою застосування покарання за інкримінований злочин може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, пов`язаний з застосуванням насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 10 років та усвідомлює, що у разі доведення його вини, буде засуджений виключно до реальної міри покарання. В обґрунтування п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно вказати, що у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний зможе знищити, сховати сліди скоєння кримінального правопорушення з метою унеможливлення збирання зазначених доказів стороною обвинувачення, оскільки досудове розслідування триває та на даний час проводяться дій, спрямовані на з`ясування всіх обставин вчиненого злочину та причетності ОСОБА_4 до інших злочинів. Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, пов`язаний з відкритим викраденням чужого майна, поєднаного з насильством і таким чином, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене, може незаконно впливати на свідків, які є знайомими підозрюваного ОСОБА_4 , а також потерпілого ОСОБА_7 з яким проведено сліду дію впізнання за фотознімками, в ході якого він впізнав ОСОБА_4 як особу, яка вчинила у відношенні нього злочин, що може спонукати ОСОБА_4 здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілого з метою зміни ними своїх показів в суді для уникнення кримінальної відповідальності. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 будучи засудженим 17.01.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі та будучи звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин проти власності з застосуванням насильства, не має постійного офіційного джерела доходу, не бажає офіційно працевлаштовуватись, що очевидно свідчить про наявність ризику продовжити вчинення корисливих злочинів проти власності та необхідності ізоляції підозрюваного ОСОБА_4 від суспільства. У зв`язку з тим, що станом на сьогоднішній день не встановлено всіх обставин скоєння ОСОБА_4 злочину, досудове розслідування триває, для проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, вважаю, що ОСОБА_4 знаходячись на волі, може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим шляхом, а також впливати на свідків та потерпілого з метою ухилення від кримінальної відповідальності, продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з вчиненням корисливих злочинів проти власності, переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Враховуючи вказані обставини, існують дані про наявність в матеріалах досудового розслідування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не призведе до дотримання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Беручи до уваги вищевикладене, до підозрюваного ОСОБА_4 не може бути застосовано інші менш суворі запобіжні заходи, згідно п. 1- 4 ч.1 ст. 176 КПК України, у зв`язку з тим, що вони не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Прошу суд врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, а також конкретні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, пов`язаного відкритим викраденням чужого майна, спосіб вчинення кримінального правопорушення, а саме групою осіб з застосуванням насильства, дані про особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, можливість переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на свідків та потерпілого, продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, прошу врахувати і діючий в Україні правовий режим воєнного стану та географічну близькість тимчасово окупованих територій, що в своїй сукупності свідчить про наявність реальної можливості у підозрюваного почати переховуватися від органу досудового розслідування та суду шляхом виїзду на вказані території, де на даний час відсутній контроль правоохоронних органів України за процесуальною поведінкою осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності. З огляду на наведене, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, враховуючи, що для дотримання розумних строків досудового розслідування необхідне забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою забезпечення належної поведінки та запобігання зазначеним ризикам, з урахуванням відсутності медичних документів, в підтвердження неможливості утримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, вважаю, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю за недоцільне визначати розмір застави, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення із застосуванням насильства. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, що мають значення для даного провадження; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному провадженні; а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Проте, у судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, що мають значення для даного провадження, не знайшов свого підтвердження. Таким чином, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність непогашеної судимості, наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутність постійного місця роботи, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не встановлювати розмір застави в кримінальному провадженні, зокрема у випадку щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, суд в даному випадку суд вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 діб, тобто до 3 вересня 2023 року.

Ухвалу направити до СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1