Справа №:755/6423/23
Провадження №: 1-кс/755/1777/23
У клопотанні вказується, що здійснюється досудове розслідування цього кримінального провадження у ході якого встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 організувала незаконну діяльність по забезпеченню заняття проституцією особами жіночої статі, з метою наживи, а саме на протязі тривалого часу, систематично втягує дівчат у зайняття проституцією, контролює їх діяльність, отримує плату за надання сексуальних послуг від клієнтів та розподіляє неправомірну вигоду між всіма можливими учасниками групи, тобто здійснює сутенерство.
Відповідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17.05.2023, що ухвалена у справі № 755/6423/23, з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_4 , надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання вказаного рішення суду 15 червня 2023 року, в період часу з 18 год. 47 хв до 23 год. 09 хв., проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 та інших осіб, які у тому числі здійснюють свою протиправну діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, наявні підстави, з числа регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, для накладення арешту на це майно.
Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подане клопотання підтримав, з наведених у ньому передумов.
ОСОБА_4 вважала за необхідне клопотання відхилити, позаяк відсутні ґрунтовні підстави вважати, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК.
ІІІ. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО
Кримінальний процесуальний кодекс України
Стаття 170. Накладення арешту на майно
1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів .
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ
Вирішуючи питання про арешт майна з метою збереження речових доказів, слідчий суддя повинен встановити, чи єдостатні підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Дана стаття КПК (ст. 98) регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1). Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.
При цьому, слушним буде зауважити, що кожна річ може бути, у порядку ст. 110 КПК, визнана речовим доказом, якщо має значення, на переконання слідчого або прокурора, для кримінального провадження, однак визнання компетентною особою того чи іншого предмета речовим доказом не визначає його як річ,що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, для цілей передбачених ч. 3 ст. 170 КПК, а лише вказує на його речове походження.
Питання відповідності майна критеріям ст. 98 КПК, для цілей визначених п. 1 ч. 2 ,ч. 3 ст. 170 КПК, аналізується під час розгляду клопотання про арешт такого майна у порядку ст. 94 КПК слідчим суддею виходячи з фактичних обставин справи та суті вчинюваного кримінального правопорушення.
В цьому випадку, наведене майно, згідно постанови слідчої від 16 червня 2023 року, визнано речовим доказом, у порядку ст. 98 КПК, з наведеним відповідних мотивів такого визнання.
В свою чергу, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК встановлено, що майно, а саме: мобільні пристрої, ноутбуки, слоти, сім-карти до них, ІМЕІ, упаковки до них, чорнові записи, наведене в клопотанні відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.
Відповідність критеріям ст. 98 КПК слідує і з встановленої нині моделі вчинення злочину за ст. 303 КК, позаяк ці матеріальні об`єкти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Обставини передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК також є дійсними, враховуючи аргументи заявників, як у клопотанні, так і пояснення в суді прокурора щодо мети арешту.
Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
У судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
З огляду на зазначене, слідчий суддя погоджується з висловленою думкою заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно, окрім контрацептивів та інтимної гель-змазки, на підставі ст. 170 КПК, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
Щодо контрацептивів та інтимної гель-змазки, то попри їхні відповідність критеріям ст. 98 КПК у їх відношенні, на підставі наведених прокурором даних у зверненні та пояснень у ході судового розгляду, слідчий суддя не встановив обставин регламентованих реченням 1 абазу 2 частини 1 статті 170 КПК.
V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ
Отже, є дійсними обставини регламентовані п. 1 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України.
Вказане у клопотанні майно відповідає критеріям вказаним в ч. 10 ст. 170 КПК України.
З огляду на зазначене, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Щодо контрацептивів та інтимної гель-змазки, то звернення з цього питання слід відхилити, однак слушним буде врахувати, що їх місце зберігання, як речових доказів, визначено за постановою слідчого від 16 червня 2023 року, - камеру зберігання речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві. Перегляд цього рішення слідчого можливий у порядку ч. 2 ст. 303 КПК.
В частині банківських карт, то Суд зауважує, що вони не відповідають критеріям ст. 98 КПК, оскільки сама картка - це пластикова картка, прив`язана до одного або кількох розрахункових рахунках в банку. З встановленою стороною обвинувачення моделі вчинюваного злочину не можливо віднести їх до жодного з об`єктів вказаних в статті 98 Кодексу. Отримані на карту кошти можуть у ході вчинення злочину можуть відповідати критеріям ст. 98 КПК, однак ефективним способом заходу забезпечення кримінального провадження у їх відношення буде арешт грошових коштів на рахунках.
Це ж саме стосується копії довідки платників податків та паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:
клопотання - задовольнити частково.
В іншій частині клопотання відмовити в його задоволенні.
На підставі ч. 3 ст. 173 КПК України банківські картки банку «Монобанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_34 , «Укрсіббанк» № НОМЕР_35 , АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_36 та № НОМЕР_37 , копії довідки платників податків (2 шт.) № НОМЕР_32 та громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЕО804648, повернути володільцям.
Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_7