Справа № 570/3909/23
Номер провадження 1-кс/570/586/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхівськ Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

в с т а н о в и в:

07.08.2023 слідчий слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 (далі слідчий) за погодженням із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), звернувся до слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Короткий зміст клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_6 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори", маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, незаконно зберігав при собі, до моменту проведення контролю за вчиненням злочину, з метою збуту психотропну речовину "метамфетамін", обіг якої обмежено відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та в подальшому, 04.07.2023, близько 15 год. 22 хв., перебуваючи на території авто-заправного комплексу "UPG", за адресою: комплекс будівель та споруд №8, 8, територія Шпанівської сільської ради, Рівненського району, Рівненської області, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув ОСОБА_7 за 3000 грн., у формі кристалічної речовини білого кольору в прозорому поліетиленовому сліп-пакетику, яка згідно висновку експерта являється психотропною речовиною метамфетамін, загальною масою 0,087 г.

Також, слідчий стверджує, що продовжуючи свої злочинні дії, діючи повторно, ОСОБА_6 , порушуючи порядок, встановлений ст.ст. 6, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори", маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, незаконно зберігав при собі, до моменту проведення контролю за вчиненням злочину, з метою збуту психотропну речовину "метамфетамін", обіг якої обмежено відповідно до списку 2 таблиці 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та в подальшому, 05.08.2023, близько 15 год. 20 хв., перебуваючи поблизу авто-заправної станції "Укрнафта", що за адресою: вул. Млинівська, 29, м. Рівне, Рівненської області, в ході проведення оперативної закупівлі, незаконно збув ОСОБА_7 за 1500 грн., у формі кристалічної речовини білого кольору в прозорому поліетиленовому сліп-пакетику, яка ззовні схожа на психотропну речовину метамфетамін.

У клопотанні слідчий зазначає, що 05.08.2023 о 15.23 год. ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України, було затримано в порядку ст.208 КПК України, а 06.08.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307КК України.

Оскільки, на думку слідчого, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників кримінального провадження.

Прокурор підтримав клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених у ньому, зазначив, що не заперечує проти зменшення застави до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий підтримав подане клопотання з наведених у ньому підстав та не заперечив щодо зменшення застави до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник заперечив щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив зменшити заставу до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний у судовому засіданні просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також просив зменшити заставу до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.

Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000343, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

05 серпня 2023 року о 15 год. 23 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05 серпня 2023 року.

Згідно повідомлення про підозру у вчиненні злочину від 06 серпня 2023 року, слідчий повідомив 06 серпня 2023 року ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, які згідно КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачено відповідно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років (ч.1 ст.307 КК України) та покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна (ч.2 ст.307 КК України), що відповідно до ст.183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Крім цього, у ст. 178 КПК України визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо обґрунтованості підозри.

Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.

Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України"). Обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства").

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання "поза розумним сумнівом", та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується: витягом від 07.08.2023 з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023 та 05.08.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, протоколом допиту свідка від 02 червня 2023 року, протоколом вилучення від 04 липня 2023 року, висновком експерта від 19.07.2023 №СЕ-19/118-23/7182-НЗПРАП, протоколом про результати проведення оперативної закупки від 05.07.2023, протоколом обшуку від 05 серпня 2023 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05 серпня 2023 року, протоколом вилучення від 05 серпня 2023 року, повідомленням про підозру у вчиненні злочину від 06 серпня 2023 року, протоколом допиту підозрюваного від 06 серпня 2023 року.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення його вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише з метою визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тобто на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Як встановлено під час судового засідання та вбачається із досліджених слідчим суддею в судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, вони є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування, ухилення від слідства, суду, слідчий суддя вважає такий ризик на момент розгляду даного клопотання обґрунтованим з огляду на таке.

При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ "Пунцельт проти Чехії" ("Punzelt v. Czech Republic") № 31315/96 від 25.04.2000.

Слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, за вчинення яких передбачено відповідно покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років (ч.1 ст.307 КК України) та покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна (ч.2 ст.307 КК України), а відтак вказані кримінальні правопорушення згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує, що санкції ч.1, ч.2 ст.307 КК України безальтернативно передбачають покарання у вигляді позбавлення волі, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , а тому підозрюваний, розуміючи реальність такого покарання, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Смірнова проти Росії" ("Smirnova v. Russia" № 71362/01 від 21.07.2003) суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, приходить до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Щодо ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.

Обґрунтовуючи даний ризик, слідчий стверджує, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено ряд обставин, зокрема походження психотропної речовини, можливих співучасників вчинення злочину та не відшукано ряд речових доказів, які мають суттєве значення у кримінальному провадженні, які фактично можуть бути відомі лише ОСОБА_6 . Зважаючи на це, існують вагомі підстави вважати, що підозрюваний, в разі обрання до нього більш м`якого запобіжного засобу, може знищити речові докази та інші сліди вчинення злочину, що підтверджують його вину.

Однак, зі змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що експертиза кристалічної речовини білого кольору проведена, а об`єкт експертизи повернуто ініціатору призначення судової експертизи разом з висновком екперта.

Таким чином, твердження слідчого про наявність у ОСОБА_6 можливостей для знищення речових доказів є необґрунтованими, а відтак даний ризик не підтверджується наявними матеріалами, долученими до клопотання.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 є відомою інформація про покупця, якому він, за змістом клопотання, збував кристалічну речовини білого кольору в прозорому поліетиленовому сліп-пакетику, яка ззовні схожа на психотропну речовину метамфетамін.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик, що ОСОБА_6 може незаконно впливати, чинити фізичний та психологічний тиск заради відмови вказаного покупця, який є свідком, від наданих ним показань, чи зміни таких показань.

Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення слід зазначити наступне.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (іншого злочину) то слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, підозрюється у повторному незаконному збуті наркотичних засобів, а відтак скрутне матеріальне становище та застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу може спонукати його до вчинення інших злочинів.

У зв`язку з вищезазначеним, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у їх сукупності дають достатні підстави вважати наявним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим, статтею 177 КПК України.

Частиною 1 ст.176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається "позбавленням волі" в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особисте зобов`язання та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Так, на думку слідчого судді, застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування, ухилення від слідства, та суду, можливості незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відтак, за переконанням слідчого судді, у проханні підозрюваного про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, а також можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що до ОСОБА_6 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання. (ч. 1, 2 ст. 197 КПК).

Зважаючи на ризики, встановлені під час судового розгляду, особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим застосувати до підозрюваного тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 15 год. 23 хв. 05 серпня 2023 року.

Щодо обрання та визначення розміру застави.

Згідно із ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст.182 КПК України).

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави має бути достатнім стимулюючим фактором, який би підозрюваний або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею встановлено, що у судовому засіданні захисник підозрюваного просив зменшити заставу до 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а прокурор та слідчий проти такого зменшення розміру застави не заперечили.

Враховуючи вищезазначене, на переконання слідчого судді, підозрюваному слід визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80520 гривень 00 копійок.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти встановленим ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обов`язки, які будуть покладені на нього, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196-197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, за ознаками злочинів, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовільнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхівськ Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме з 15 год. 23 хв. 05 серпня 2023 року.

Визначити як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного, у разі внесення за нього застави, визначити до 03 жовтня 2023 року.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 03 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 10 год. 00 хв. 10 серпня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1