ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2927/23 Справа № 202/7610/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Красний Лиман Донецької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 23 вересня 2023 року включно з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 214 720 грн.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, що у сукупності з фактичними обставинами даного кримінального провадження свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України запобігти яким здатен лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення у повному обсязі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, з посиланням на практику ЄСПЛ, вказує на безпідставність та надуманість висновків суду про наявність ризику переховування а також на неможливість запобігти йому шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що обвинувачена раніше не судима, кримінальне правопорушення, в якому остання обвинувачується не спричинило будь-яких негативних наслідків та не заподіяло шкоди, має міцні соціальні зв`язки, офіційну роботу, житло та позитивні характеристики. Більше того, вказує, що інкриміноване ОСОБА_7 обвинувачення не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, а визначена судом застава є непомірною.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник підтримали подану захисником апеляційну скаргу та з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги захисника, які є аналогічними його позиції під час вирішення цього питання судом першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0005701 стосовно ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, розгляд його триває.

В судовому засіданні 26 липня 2023 року, в порядку ст. 199, 331 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 яке мотивував наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризику того, що обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватись від суду, для запобігання якому продовження строку його тримання під вартою є доцільним з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, а тому розуміючи можливе застосування тяжкого покарання, у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше не судима, офіційно працевлаштована, тобто має стабільне та легальне джерело доходу, має постійне місце проживання та певні соціальні зв`язки. В той же час, апеляційний суд зазначає, що такі обставини існували і на час вчинення інкримінованого їй злочину, однак не стали тими запобіжними факторами, які б могли запобігти вчиненню кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Захисник зазначає, що суд в оскарженій ухвалі не навів достатніх та переконливих мотивів щодо наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також неможливості застосувати більш м`якого запобіжного заходу, що не відповідає відповідній практиці ЄСПЛ, то апеляційний суд, погоджуючись з висновками, які викладені в рішеннях ЄСПЛ, вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки саме по собі наведення захисником практики ЄСПЛ без належного співставлення з відповідними обставинами цього кримінального провадження не може свідчити про незаконність оскарженої ухвали суду.

При цьому, приймаючи рішення про визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд належним чином виконав вимоги ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначив заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка хоч і є значною для обвинуваченої, однак під загрозою її втрати, зможе у повному обсязі забезпечити дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченої та запобігти встановленому ризику переховування.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 408, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4