Справа № 513/623/23
Провадження № 1-кп/513/65/23
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000088 від 01 листопада 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, українця, одруженого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 26.02.2022 року за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді старшого навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший матрос», раніше не судимого в силу ст.89 КК України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 р. №2263-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 №2915-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє воєнний стан.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 46 від 26.02.2022 року матроса ОСОБА_6 , призваного, згідно з Указом Президента України № 69/2022, на військову службу по мобілізації під час воєнного стану, який прибув у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено на посаду старшого навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти вище означеної військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «старший матрос», зараховано до списків частини, поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з 26.02.2022 року тобто з моменту зарахування ОСОБА_6 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно із положенням п.2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи, тощо).

Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу, старший матрос ОСОБА_6 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, старший матрос ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді старшого навідника кулеметного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи йото суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 14.06.2022 року о 09 год. 00 хв., без поважних причин та відповідних дозволів командирів, самовільно залишив розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 14 год. 30 хв. 30.06.2022 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 01.08.2022 року о 09:00 год. не з`явився вчасно без поважних причин на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 з лікувального закладу КП «КНП Вознесеньска багатопрофільна лікарня» ВМР, та ухилявся від проходження військової служби до 13 год. 00 хв. 13.09.2022 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Надав суду показання у відповідності з встановленими обставинами зазначеними у обвинувальному акті, згодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх, а також визнав не доцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Зазначив, що поїхав додому 14.06.2022 року, оскільки сусіди зателефонували та повідомили, що дружина перебуває у стані сп`яніння, а діти ходять по вулиці голодні та брудні та приїхала Служба у справах дітей і хотіла забрати дітей. Коли приїхав то дітей та дружини не було, вони поїхали до бабусі. Почав шукати свої документи та не знайшов. Напередодні віддав карточку на якій були гроші колишній дружині, сам ввечері вживав спиртне. З ранку почав шукати карточку, та побіг до банку, заблокувати її. Попросив у банку, щоб сказали, хто знімав гроші з карточки та йому порадили піти до поліції. Ходив цілий тиждень до поліції та 30.06.2022 в нього прийняли заяву. Гроші зняла колишня дружина, якій він повідомив код. Ці гроші збирав для дітей, щоб зробити нормальні умови, щоб дітей не забрала Служба у справах дітей. У серпні також не з`явився вчасно з лікарні до військової частини. У подальшому самостійно прийшов до військової частини. У вчиненому щиро розкаявся, прохав суд суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки має намір продовжувати військову службу в зоні активних бойових дій.

Суд у відповідності до засад кримінального провадження визначених у главі другій КПК України, забезпечуючи змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і доведеність перед судом їх переконливість, передбаченими положеннями ст.22 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження показань, речей і документів визначених положеннями ст.23 КПК України, розглядаючи кримінальне провадження з дотримання положень ст.349 КПК України, щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, дослідивши всі докази надані суду, на підставі свідчень свідків, кожний з яких був попереджений судом про кримінальну відповідальність у відповідності до положень ст.ст.352, 353 КПК України, досліджених письмових доказів та матеріалів провадження, які в повній мірі узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, доходить висновку, про доведеність вини обвинуваченого у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби) та нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби) на підставі наступних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме:

-довідкою про самовільне залишення військової частини військовослужбовцями призваними за мобілізацією без зброї Збройних Сил України, а саме: 14.06.2022 року під час перевірки особового складу виявлено відсутність матроса ОСОБА_6 15.06.2022 року. Матрос ОСОБА_6 до розташування військової частини не повернувся;

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №156 від 15.06.2022 смт Сарата, згідно якого ОСОБА_6 15.06.2022 року не з`явився на ранкове шикування. Призупинено останньому з 15.06.2022 року виплату грошового забезпечення за самовільне залишення військової частини;

-довідкою про повернення до військової частини військовослужбовця призваного за мобілізацією (без зброї) Збройних Сил України, а саме: 30.06.2022 року до пункту постійного місця дислокації військової частини повернувся військовослужбовець призваний за мобілізацією старший матрос ОСОБА_6 (без зброї);

-рапортом чергового частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 від 30.06.2022 року, згідно якого, навідник 2 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти матрос ОСОБА_6 повернувся 30.06.2022 року з самовільного залишення військової частини в якому перебував з 14.06.2022 року;

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №173 від 01.07.2022 смт. Сарата, з якого вбачається, що старшому матросу ОСОБА_6 поновлено виплату грошового забезпечення;

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №148 від 11.08.2022 р. смт. Сарата, про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим матросом АДРЕСА_5 . Провести службового розслідування за даним фактом у термін до 14.08.2022 року;

-актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем, призваним за мобілізацією старшим матросом ОСОБА_6 , з якого вбачається, що 14.06.2022 року під час шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 о 18:00 було виявлено відсутність старшого матроса ОСОБА_6 30.06.2022 року вищезазначений військовослужбовець повернувся в розташування військової частини;

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №27 від 12.08.2022 року смт Сарата, «Про результати службового розслідування» стосовно старшого матроса ОСОБА_6 , а саме старшого матроса ОСОБА_6 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення «сувору догану» з занесенням в службову картку. Результат службового розслідування направити до Державного бюро розслідувань Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури для надання правової оцінки.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили, що вони також є військовослужбовцями, в цілому характеризують ОСОБА_6 позитивно. Зазначають, що ОСОБА_12 будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину в умовах воєнного стану та невчасно з`явився на службу з лікувального закладу, не маючи на те поважних причин в умовах воєнного стану, але у подальшому самостійно повернувся до військової частини для проходження служби.

Дослідивши в сукупності всі докази надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» переконався що вина обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена та дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), та не з`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

У відповідності до вимог ст. 337 КПК України, розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, не вбачається.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінальних правопорушень особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст. 65-67 КК України, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, мотиви і причини, які призвели до скоєння ним кримінального правопорушення, його ставлення та поведінку після вчинення злочину, наслідки що настали, дані про особу, а саме те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого діяння, суд також враховує, що ОСОБА_6 приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.67), посередньо характеризується за місцем служби, має задовільний стан здоров`я, що підтверджується медичною характеристикою (а.с.61), раніше не судимого в силу ст.89 КК України, а тому на думку суду всі ці обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що за результатами оцінки ризику повторного кримінального правопорушення - рівень ризику знаходиться на високому рівні, тому рекомендації щодо заходів, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень - орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень

Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Тобто, за змістом ч. 1 ст. 69 КК України, при вирішенні питання про можливість застосування більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, суд повинен установити кілька обставин (не менш як дві), що пом`якшують покарання, та мотивувати, як саме вони істотно знижують ступінь тяжкості злочину.

Отже, підставою для застосування ст. 69 КК України є поєднання, по-перше, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і, по-друге, врахування особи винного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням предмету посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, те, що ОСОБА_6 щиро покаявся, самостійно з`явився з зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину та висловив бажання надалі залишатись в лавах Збройних Сил України, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що при призначенні покарання за ч. 5 ст. 407 КК України обвинуваченому слід застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України шляхом призначення іншого покарання більш м`якого, ніж передбачене санкцією ч. 5 ст. 407 КК України. Підстав для застосування ст.ст. 75, 76 КК України суд не вбачає.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_6 немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України, ОСОБА_6 замінити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк, тобто призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1