В И Р О К

іменем України

24 липня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/1/22

Провадження №1-кп/152/7/23

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Шаргороді в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубовка Татарського району Новосибірської області, жителя АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, є фізичною особою-підприємцем, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 12.12.2021 року,

з участю сторін кримінального

провадження -

зі сторони обвинувачення:

прокурора у кримінальному

провадженні - начальника

Шаргородського відділу

Жмеринської окружної

прокуратури - ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

іншого учасника:

представника органу пробації - ОСОБА_6 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини; стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена; докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія, 12.12.2021 року приблизно о 07 годині 45 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи, згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-21/8889-ІТ від 23.06.2021 року, технічно справним автомобілем марки «УАЗ 3741» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , їдучи по вулиці Маліванчука поблизу будинку №26 у напрямку вулиці Героїв Майдану в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечний інтервал між боковою частиною керованого ним транспортного засобу та пішоходом ОСОБА_7 , котра стояла з правого боку на проїзній частині вулиці попутно руху автомобіля, не впорався з керуванням та допустив наїзд на ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта за №45 від 22.12.2021 року, отримала тілесне ушкодження у виді закритого перелому великого горбка лівої плечової кістки із зміщенням відламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як спричиняє за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії твердого тупого предмета, можливо, в термін та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи.

Відповідно до висновку судово-медичної токсикологічної експертизи за №3558 від 16-17.12.2021 року, при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_3 методом газово-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 1,3‰. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Згідно з висновком експерта за №СЕ-19/102-21/17833-ІТ від 23.12.2021 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.13.1 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній обстановці можливість попередження транспортної пригоди у водія автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля марки «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог: пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється, в тому числі, керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому, на момент експертного огляду, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/17705-ІТ від 28.12.2021 року, гальмівна система та рульове керування автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Отже, між тим, що внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпіла, свідки сторони обвинувачення, свідки сторони захисту, досліджені письмові докази, зібрані сторонами кримінального провадження. Щодо дослідження в судовому засіданні речового доказу - автомобіля сторони кримінального провадження заперечили щодо його огляду в суді.

При цьому, потерпілою клопотання про допит свідків чи дослідження доказів не заявлялися, вказаного права остання позбавлена судом не була.

Будучи допитаним під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що не визнає себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.1 ст.286-1 КК України і викладене в обвинувальному акті від 30.12.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він має у власності автомобіль «УАЗ 3741» з державним номером НОМЕР_1 . Напередодні йому зателефонував знайомий, щоб він 12.12.2021 року завантажив і привіз плитку. Він вранці 12.12.2021 року приїхав вказаним автомобілем у мікрорайон «Соснівка» в м. Шаргород, на територію колишнього заводу, для завантаження плитки. Ні напередодні, ні вранці того дня він не вживав алкогольних напоїв. З собою у автомобіль по дорозі він взяв двох чоловіків у якості вантажників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Після завантаження плитки на автомобіль «ЗІЛ» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли з території колишнього заводу пішки. Крім того, він повинен був завезти власним автомобілем метал на територію Шаргородського ринку та вивантажити біля воріт, у зв`язку із чим поїхав у напрямку центру м. Шаргород. По дорозі він побачив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також йшли у напрямку центру м. Шаргород, тому зупинився і запропонував останнім їх підвезти. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сіли в кабіну автомобіля «УАЗ» з державним номером НОМЕР_1 . Він поїхав у напрямку відділення «ПРИВАТБАНКУ», так як ще повинен був покласти на картковий рахунок грошові кошти. Приблизно о 08 годині ранку зі сторони відділення «ПРИВАТБАНКУ» він автомобілем поїхав у напрямку Шаргородського ринку, що знаходиться на вулиці Маліванчука. Він обізнаний з тим, що кожної неділі в м. Шаргород вздовж вулиці, яка веде до ринку і яка проходить перед Шаргородським ринком, підприємці розкладають палатки, зонти та столики для торгівлі на тротуарі і на проїжджій частині дороги також. Але рух транспорту по вказаній вулиці Маліванчука в м. Шаргород у дні, коли відбувається торгівля, не заборонений, відповідний заборонний дорожній знак не встановлений. Заїхавши на вулицю, що проходить вздовж території Шаргородського ринку, він побачив, що підприємці почали розкладати торгові палатки на тротуарі вздовж проїжджої частини вулиці, а місцями на проїжджу частину дороги виставляли столи з різними товарами. Він їхав із включеним світлом фар на малій швидкості по проїжджій частині дороги між палатками до воріт Шаргородського ринку, подавав звуковий сигнал для тих людей, що йшли по проїжджій частині вулиці. Коли люди проходили по проїжджій частині вулиці надто близько до автомобіля, то він гальмував і подавав звуковий сигнал. Перед ним таким самим чином, тобто повільно, проїхав автобус, який вивантажив у потрібному місці ящики з товарами і поїхав у напрямку вулиці Героїв Майдану. Під час руху автомобілем він тримався центру вулиці, трішки правіше, де було менше торгових палаток. Ні перед автомобілем, ні поряд з автомобілем він людей не бачив, в тому числі, потерпілої ОСОБА_7 . Деякі підприємці, які здійснювали торгівлю різними товарами у розкладених палатках та на столиках, почали стукати по автомобілю, яким він керував, залізною арматурою, кулаками, але він продовжував рух повільно, бо підприємці не давали йому зупинитися, стукаючи по автомобілю, хоча він нікого і нічого не зачепив. Він був зляканий тим, що по автомобілю стукали люди залізними прутами і кулаками з невідомих причин, перебував у стресовому стані, тому, коли виїхав з вулиці Маліванчука на вулицю Героїв Майдану у м. Шаргород, зупинився біля приміщення спорткомплексу на площі, знайшов у автомобілі пляшку з коньяком, відкоркував та випив кілька ковтків, щоб заспокоїтися. Після цього він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_10 , щоб останній приїхав і відвіз його на автомобілі додому. В цей час, коли він очікував на приїзд ОСОБА_11 , до нього під`їхав поліцейський автомобіль. Поліцейські повідомили йому, що він під час керування автомобілем здійснив наїзд на ОСОБА_7 , у зв`язку із чим виникла необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в Шаргородській міській лікарні. Разом з поліцейськими він приїхав у Шаргородську МЛ, де лікар здійснив його огляд та було виявлено, що він перебуває у стані сп`яніння. Пізніше того ж дня лікар у присутності слідчого відбирав у нього кров для проведення експертизи на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Щодо надання зразка крові для проведення експертизи він не заперечував та надав добровільно. Слідчому він повідомляв, що вживав алкоголь після керування транспортним засобом. Через кілька днів він відвідав ОСОБА_7 , щоб дізнатися, як стався наїзд на неї. ОСОБА_7 повідомила, що не має до нього претензій та грошових коштів на лікування у нього не хотіла брати, тому він передав кошти на лікування потерпілої її доньці.

Під час повторного допиту у судовому засіданні 05.07.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що не визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України. Показав, що наїзду на потерпілу ОСОБА_7 12.12.2021 року приблизно о 08 годині не вчиняв, їхав зі швидкістю 3-5 км/год, тобто повільніше, ніж рухалися пішоходи, що підтверджується свідченнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які йому не були раніше знайомі, є сторонніми особами, яких він найняв для вантаження плитки, і які під час руху по вул. Маліванчука в м. Шаргород перебували разом з ним в кабіні автомобіля. До того ж, дорога не була слизька, перехожих було небагато, у автомобілі було ввімкнене світло фар, він сигналив пішоходам звуковим сигналом. Потерпілу ОСОБА_7 він не міг зачепити автомобілем, оскільки транспортний засіб не має виступаючої поверхні і дзеркала з правого боку. Якби він зачепив потерпілу, чи вчинив на неї наїзд, то він та пасажири автомобіля відчули б удар, а такого удару не було. Продавці з торгових палаток почали стукати по його автомобілю, на його думку через те, що під час руху він зачепив задньою частиною автомобіля великий зонт, під яким хтось здійснював торгівлю. Саме після цього по автомобілю стукали кулаками, металевою арматурою, висловлювалися нецензурними словами у його адресу, а ОСОБА_12 , який є свідком сторони обвинувачення, найбільше стукав по автомобілю, кричав до нього та намагався силою відкрити двері. Від переляку він заблокував двері і не зупинявся аж до повороту на вул. Героїв Майдану. Зупинившись біля приміщення спорткомплексу, він шукав у автомобілі ліки, щоб заспокоїтися, оскільки через свій хворобливий стан здоров`я приймає у якості заспокійливого сибазон, але не виявив ліків у автомобілі, тому для того, щоб заспокоїтися, випив кілька ковтків коньяку.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що відшкодувати потерпілій ОСОБА_7 шкоду, заподіяну здоров`ю, йому порекомендував слідчий у цьому кримінальному провадженні, на що він погодився і відшкодував шкоду, щоб справа щодо нього була закрита і він не мав моральних хвилювань, хоча і не відчував за собою вини. Грошові кошти він передав одній із доньок потерпілої, котра займалася лікуванням останньої в лікарні.

У промові в судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 просив ухвалити щодо нього виправдувальний вирок, оскільки він не вчинив кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовий розгляд не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с.86 т.2).

При цьому, потерпіла ОСОБА_7 20.01.2022 року та 17.02.2022 року подала до суду заяви про розгляд кримінального провадження у її відсутності через неможливість прибувати в судові засідання за станом здоров`я (а.с.18, 52 т.1). Крім того, у заяві потерпіла зазначила, що не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, у зв`язку із чим щодо призначення покарання покладається на вирішення суду.

Виходячи з вимог ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду…

Заслухавши думки учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , враховуючи подані потерпілою ОСОБА_7 заяви, а також враховуючи, що вона надала показання в судовому засіданні 05.07.2023 року, суд вважає можливим за її відсутності закінчити з`ясування обставин кримінального провадження та проведення подальшого судового розгляду без участі потерпілої.

Не дивлячись на не визнання ОСОБА_3 вини, винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, на переконання суду, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні, яка показала, що з обвинуваченим вона особисто не була знайома, познайомилася, коли після дорожньо-транспортної пригоди лікувалася в лікарні і коли він відвідав її. 12.12.2021 року вранці вона прийшла на Шаргородський ринок за молоком та проходила по вул. Маліванчука до своєї знайомої ОСОБА_13 , яка продає молоко. ОСОБА_13 здійснює продаж молока на цій вулиці і завжди стає з правої сторони, на узбіччі, біля паркану. У тому місці автомобілі не їздять, оскільки там узбіччя дороги. Коли вона підійшла, то ОСОБА_14 після короткої розмови зігнулася до своїх товарів. Вона стояла лівим боком до дороги, а правим боком до ОСОБА_15 . Вже через хвилину вона втратила свідомість, а коли прийшла до свідомості, то побачила, що опинилася в лежачому стані на лівому боку на дорозі, вся в болоті. Як вона впала - не пам`ятає, від чого впала - не бачила, припускає, що хтось штовхнув, можливо і сама впала, але з нею ніколи раніше такого не траплялося, щоб вона втрачала свідомість і падала без причини посеред дороги.

На запитання прокурора ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_7 спершу повідомила, що вона не бачила руху автомобіля, не чула звукового сигналу автомобіля, не відчула поштовху, оскільки знепритомніла на короткий час. Люди, які були поруч, підняли її та посадили на стілець, запитували, чи цілі в неї руки, ноги, голова, повідомили, що проїздив автомобіль, який зачепив її. Вона відчула біль у лівій руці, так як упала на ліву сторону. Коли її підняли, вона не бачила, щоб десь поблизу неї проїздив автомобіль. Проте, на наступне запитання прокурора спершу відмовилася відповідати, але пізніше показала, що бачила автомобіль, який проїздив поруч з нею, коли вона стояла біля ОСОБА_14 , але не пам`ятає, чи відчула удар або поштовх перед падінням на землю. Вона не мала наміру викликати поліцію. Виклик поліції здійснили люди, які знаходилися поруч з нею в момент падіння. Оскільки в неї боліла ліва рука, то її відвезли у лікарню, де було зроблено рентгенівський знімок та виявлено перелом, після чого вона лікувалася в лікарні. ОСОБА_3 приходив до неї в лікарню та спитав, чи не боїться вона ОСОБА_16 . Вона відповіла, що не боїться Бога, оскільки не вона повідомляла, який автомобіль її вдарив, про це поліції повідомили очевидці, які були на місці дорожньої пригоди. ОСОБА_3 надав її доньці грошові кошти для лікування.

Також, потерпіла ОСОБА_7 показала, що не має жодних претензій до ОСОБА_3 , просить, щоб його суворо не карали.

На запитання головуючого судді потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що не потребує повторного дослідження доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що особисто знайомий з ОСОБА_3 , оскільки проживав раніше неподалік від місця проживання останнього. Точної дати він не пам`ятає, але пам`ятає, що у грудні 2021 року, у неділю, вранці, йшов із ОСОБА_8 від свого знайомого ОСОБА_17 з мікрорайону «Соснівка» в м. Шаргород до центру міста. Проходячи по центральній дорозі, їм зустрівся ОСОБА_3 , котрий їхав на автомобілі «УАЗ» та звернувся до них про допомогу, зокрема, попросив допомогти позвантажити плитку, на що він та ОСОБА_8 погодилися та сіли в автомобіль. Зокрема, він сів на пасажирське сидіння біля ОСОБА_3 , а поруч з ним сів ОСОБА_8 . Запаху алкоголю від ОСОБА_3 він не відчував. Приїхавши на склад у мікрорайоні «Соснівка» в м. Шаргород, вони допомогли ОСОБА_3 позвантажити плитку, що зайняло приблизно 20 хвилин. Щоб розрахуватися з ним та ОСОБА_8 за роботу, ОСОБА_3 вирішив зняти гроші у банкоматі біля автобусного вокзалу в м. Шаргород, тому вони всі сіли в автомобіль у такому самому порядку, як до того і поїхали до вокзалу. У банкоматі біля вокзалу в м. Шаргород грошей не було, тому вони поїхали до іншого банкомату, при цьому, повернули на вулицю, що веде до Шаргородської міської лікарні, а з неї звернули на вулицю, що веде до міського ринку, щоб повернутися назад у мікрорайон «Соснівка». Автомобіль рухався на малій швидкості, так як прямо на вулиці були розкладені торгові палатки, зонти, столики, де продавалися різні речі, продукти, за прилавками знаходилися продавці, а по вулиці вздовж палаток проходили покупці. Він припускає, що можливо під час руху автомобіль зачепив палатку, оскільки по машині стукали люди і щось впало на дах автомобіля, проте, ОСОБА_3 повільно продовжував рух та виїхав на вул. Героїв Майдану у м. Шаргород, доїхав до приміщення спорткомплексу, де зупинився. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, відкрив двері і щось роздивлявся. Ззаду до автомобіля під`їхав поліцейський автомобіль і працівник поліції повідомив, що під час руху автомобіль ОСОБА_3 наїхав на жінку, але він такого факту не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка суду показала, що особисто знайома з ОСОБА_7 12.12.2021 року вона була на ринку в м. Шаргород, зокрема, розкладала товари на торговому місці на обочині вулиці, яка веде до входу на територію ринку. Зокрема, на тій вулиці продавці розкладають торгові палатки та прилавки, з яких здійснюють торгівлю. Розкладаючи товари на прилавок, вона помітила ОСОБА_7 , яка проходила скраю по проїзній частині вулиці біля прилавків і з якою привіталася, після чого продовжувала свою роботу та зігнулася за товарами. Коли ОСОБА_7 відійшла від неї приблизно 2-3 метри, то вона почула крик і побачила, що всі люди почали бігти вперед. За 2-3 метри від себе вона побачила ОСОБА_7 вже лежачою на землі. Крім того, попереду вона побачила автомобіль, який рухався вздовж вулиці з розкладеними на ній торговими палатками. Хтось із людей кричав у слід автомобілю, наздоганяв його, але автомобіль продовжував рухатися і не зупинився. При цьому, коли вона складала свої товари на прилавок та віталася із ОСОБА_7 , то автомобіля на вулиці не бачила. Коли вона підійшла до ОСОБА_7 , то останній вже дали стілець, посадили, запитували, чи потрібна допомога. Вона нічого не запитувала у ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що є фізичною особою-підприємцем. Він здійснює торгівлю різними товарами в м. Шаргород. 12.12.2021 року вранці він здійснював торгівлю на вулиці біля місцевого ринку, розкладав товари на прилавок у палатці та почув крик. Вийшовши вперед на вулицю він побачив, що в його напрямку по проїзній частині вулиці, де були розкладені торгові палатки та прилавки і ходили покупці, їде автомобіль марки «УАЗ» зеленого кольору, у якому включені фари. Автомобіль «загортав» людей, які падали прямо на торгові прилавки. Його торгова палатка знаходилася справа від руху автомобіля. Поруч з ним біля прилавку знаходилася жінка на проїзній частині дороги, яка не встигла заховатися чи втекти вбік від автомобіля. Коли автомобіль порівнявся з жінкою, то правою боковою стороною приблизно між дзеркалом і передніми дверцятами зачепив її і закрутив, від чого остання впала ближче до заднього колеса. Так як було темно, то він не розгледів, чи ноги жінки попали під автомобіль, але остання не встала і не втекла в бік. Він побачивши наїзд на жінку, відбіг у бік, а потім кричав до водія автомобіля, щоб той зупинився, але автомобіль продовжив рух. Після цього він постукав кулаком, але водій не зупинився. Побачивши це, спереду ще один підприємець намагався зупинити автомобіль, але автомобіль рухався і не зупинявся та повільно поїхав по вулиці у напрямку до комунгоспу. Під час руху автомобіля водій не подавав звукового сигналу, були включені лише фари. Він підбіг до жінки, допоміг їй піднятися та посадив на стілець. На його запитання про те, як вона себе почуває, жінка повідомила, що її болить рука, нога та бік, але відмовилася від пропозиції викликати швидку медичну допомогу. Він зателефонував на лінію 102 і повідомив про ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що 12.12.2021 року вранці приїхав в м. Шаргород автобусом по особистих потребах. В м. Шаргород зустрівся з ОСОБА_9 і вони разом пішли до свого знайомого ОСОБА_19 , у якого перебували деякий час та втрьох випили 0,5 літра горілки. ОСОБА_9 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_3 та попросив допомогти позвантажити плитку. Вони погодилися допомогти ОСОБА_3 і позвантажили плитку. Після цього ОСОБА_3 запропонував підвезти їх у центр міста, щоб випити кави. Вони погодилися та сіли в автомобіль «УАЗ», що належить ОСОБА_3 , зокрема, він сидів справа біля дверей, а ОСОБА_9 посередині між ним та водієм. Автомобілем вони рухалися в бік автовокзалу. Біля автовокзалу не було де припаркуватися, тому вони поїхали далі в центр міста, після чого повернули на вулицю, яка веде до відділення «ПРИВАТБАНКУ», а з неї поїхали в напрямку ринку. Він побачив скупчення людей на вулиці біля торгових палаток, тому запропонував ОСОБА_3 оминути цю вулицю. Проте, ОСОБА_3 потрібно було їхати саме цією вулицею, тому останній їхав дуже повільно із швидкістю 3 км/год. При цьому, ОСОБА_3 періодично подавав звуковий сигнал, щоб люди звертали увагу і відійшли з дороги в бік. Автомобіль рухався ближче до правого краю дороги, оскільки зліва вулиці було більше торгових палаток та більше скупчення людей. На початку вказаної вулиці автомобіль під керуванням ОСОБА_3 наїхав на торгову палатку і зачепив її. Після цього до автомобіля почали бігти люди, стукали кулаками по автомобілю, кричали, але ОСОБА_3 продовжив рух. Так вони виїхали на центральну вулицю міста, де їх біля спорткомплексу зупинили поліцейські та повідомили, що ОСОБА_3 наїхав на торгову палатку і на жінку. Він сидів справа, але дивився у вікно водійських дверцят, так як з того боку люди стукали по автомобілю, а у вікно дверцят справа він не дивився. Також, він не бачив, щоб автомобіль наїхав на літню жінку, або щоб хтось падав поруч з автомобілем, оскільки дивився у протилежне від себе вікно. Під час керування автомобілем ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки він не відчував від нього запаху спиртного при спілкуванні;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що влітку 2022 року випадково дізнався від ОСОБА_3 про те, що відносно нього здійснюється кримінальне провадження за фактом вчинення ДТП в грудні 2021 року, при якому він нібито у недільний ранок здійснив наїзд на літню жінку на вул. Маліванчука в м. Шаргород, де знаходиться Шаргородський ринок, а також відбувається торгівля з торгових прилавків, палаток вздовж вулиці. Він виявився очевидцем проїзду автомобіля ОСОБА_3 у той день по вул. Маліванчука в м. Шаргород та погодився стати свідком у кримінальному провадженні. Так, у грудні 2021 року, точної дати він не пам`ятає, але пам`ятає, що то була неділя, він з дружиною вранці приїхав на власному автомобілі на ринок. Після закупівлі необхідних товарів він та дружина попрямували до свого автомобіля, який був припаркований в кінці вулиці. Коли він знаходився біля воріт на виході з території Шаргородського ринку, то звернув увагу, що по проїжджій частині вулиці йшло багато людей, а позаду них повільно рухався автомобіль ОСОБА_3 з увімкненим світлом фар. Для руху автомобіля перешкод не було, оскільки він рухався повільно, а люди попереду відходили в бік та надавали місце для проїзду. Він звернув увагу на те, що невідомий чоловік біг позаду автомобіля ОСОБА_3 і вдарив по автомобілю металевою трубою, а зліва автомобіля біг інший чоловік і стукав кулаком. Почувши дзенькіт труби об автомобіль він зупинився і спостерігав з цікавості, як будуть розвиватися подальші події, оскільки упізнав автомобіль ОСОБА_3 . Він не бачив, щоб автомобіль когось зачепив, або щоб хтось падав спереду руху автомобіля, чи збоку руху автомобіля. Автомобіль не зупинявся від цих ударів і на невеликій швидкості продовжив рух до перехрестя та повернув у напрямку вулиці Героїв Майдану, де зупинився біля приміщення спорткомплексу. Він їхав позаду, але не зупинився і поїхав додому. В автомобілі ОСОБА_3 , крім водія, на його переконання, був пасажир, але він не звернув уваги, хто саме;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що працює лікарем-травматологом Шаргородської МЛ та має передбачений законом дозвіл і пройшов відповідне навчання щодо огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння він здійснює лише зі згоди останнього за допомогою технічного приладу «Алкофор». Також, він має право відбирати зразки крові для проведення різного виду експертиз на підставі постанови прокурора чи судового рішення. Зразки крові відбираються зазвичай медичною сестрою у його присутності або особисто ним у скляні пробірки (флакони), які опломбовуються у присутності свідків. Щодо огляду ним на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_3 , то може повідомити суду про те, огляд останнього він здійснював один раз - вранці 12.12.2021 року. На огляд ОСОБА_3 був направлений поліцейським ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_22 . Було встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що ним складено акт огляду та надано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Після цього того ж дня на підставі постанови прокурора чи слідчого, точно не пам`ятає, медсестра лікарні ОСОБА_23 у його присутності відібрала кров у ОСОБА_3 , яку помістила у скляний флакон, який був закоркований та опломбований. Протокол відбору зразків крові писав слідчий, а він його підписав. Уваги на те, чи містив протокол отримання зразків крові у ОСОБА_3 якісь виправлення, він не звертав. Також стверджує, що ОСОБА_3 добровільно надавав зразки крові;

- відомостями, що містяться у витягу з кримінального провадження №0000185 про внесення до ЄРДР 12.12.2021 року о 10:20 годині повідомлення з приймального відділенні Шаргородської МЛ про те, що із тілесними ушкодженнями до лікарні поступила ОСОБА_7 , яка повідомила про отримання тілесних ушкоджень внаслідок наїзду автомобіля на ринку в м. Шаргород (а.с.63 т.1);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 28.12.2021 року про перекваліфікацію злочину у кримінальному провадженні №0000185 з ч.1 ст.286 КК України на ч.1 ст.286-1 КК України (а.с.108 т.1) та відомостями з витягу з ЄРДР про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення (а.с.109 т.1);

- рапортом чергового інспектора ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про надходження повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_12 о 07:44 годині 12.12.2021 року про те, що 12.12.2021 року в м. Шаргород на ринку водій автомобіля «УАЗ» зеленого кольору з фрагментом номеру НОМЕР_3 здійснив наїзд на жінку та поїхав у напрямку вул. Героїв Майдану (а.с.64 т.1);

- рапортом чергового інспектора ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про надходження о 09:45 годині 12.12.2021 року повідомлення з приймального відділення Шаргородської МЛ про звернення ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями - закритим уламковим переломом великого горбка лівої плечової кістки з допустимим зміщенням, які отримала у м. Шаргород на ринку під час наїзду на неї автомобіля (а.с.65 т.1);

- відомостями, які містяться у протоколі прийняття слідчим СВ ВП №2 Жмеринського РВП заяви потерпілої ОСОБА_7 від 12.12.2021 року, згідно з якими 12.12.2021 року о 07 годині 45 хвилин невідома особа збила її автомобілем на вул. Маліванчука в м. Шаргород, від чого вона отримала тілесне ушкодження та впала на землю (а.с.66-66а т.1);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 12.12.2021 року та у плані-схемі, з фототаблицею, з яких убачається, що огляд місця події та схеми до нього складеного з участю свідка ОСОБА_12 . Місцем огляду є проїжджа частина вулиці Маліванчука в м. Шаргород, яка прилягає до території Шаргородського міського ринку. Огляд проводився в напрямку вулиці Маліванчука до вулиці Героїв Майдану. Ширина дороги складає 6 м, ширина узбіччя по напрямку руху автомобіля складає по 1,5 м з обох сторін, на узбіччі та частково на проїзній частині розташовані торговельні палатки, ширина дороги між торговельними палатками складає 3 м., рух автомобілів по вулиці обмежений. Дорожнє покриття: мокрий асфальтобетон, забруднений, з незначними нерівностями, сліди гальмування та юзу відсутні. Поряд з домоволодінням №26 по вул. Маліванчука розміщена електроопора №19. На відстані 5,8 м. від електроопори №19, зі слів свідків, здійснено наїзд автомобілем УАЗ на пішохода, який упав головою до узбіччя, після чого автомобіль продовжив рух. Місце наїзду розташоване між торговими палатками, на відстані 20 см від правого краю проїжджої частини. Зі Схеми ДТП вбачається вказівка про місце наїзду автомобіля на потерпілу. З фототаблиць №№2, 3, 4 вбачається розміщення електроопори №19, від якої, як від опорної точки, визначалося місце наїзду та місце падіння потерпілої (фото №2), місце зіткнення (фото №3), місце падіння потерпілої (фото №4) (а.с.67-68, 69, 70-73 т.1);

- належно засвідченою копією направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2021 року, згідно з яким о 08 годині 25 хвилин ОСОБА_3 був направлений поліцейським СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_22 для огляду до закладу охорони здоров`я - Шаргородської МЛ (а.с.237 т.1);

- належно засвідченою копією акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2021 року за №123, згідно з яким ОСОБА_3 о 08 годині 35 хвилин оглянутий на стан алкогольного сп`яніння лікарем Шаргородської МЛ ОСОБА_21 . При огляді встановлено, що ОСОБА_3 орієнтований у собі, часі, просторі (п.11); мовна здатність має порушення артикуляції (п.12); вегетативно-судинні реакції незмінені, наявна гіперемія слизових оболонок, дихання прискорене, зіниці не змінені, реакція на світло млява, ністагм при погляді вбік відсутній (п.13); рухова сфера збережена, міміка млява, хода хитка, хитання при поворотах, точні рухи із незначним утрудненням (п.14); вказує, що вживав алкоголь 10.12.2021 року приблизно 200 мл (п.16); запах алкоголю з рота незначно виражений (п.17); при обстеженні на спеціальному технічному засобі «Алкофор-105» 12.12.2021 року о 08 годині 35 хвилин результат становить 1,060 ‰; при обстеженні через двадцять хвилин о 08 годині 55 хвилин - результат становить 0,98 ‰ (п.18); висновок - алкогольне сп`яніння (п.20) (а.с.140 т.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2021 року, згідно з яким ОСОБА_3 12.12.2021 року о 08:35 годині оглянутий лікарем Шаргородської МЛ ОСОБА_21 на стан алкогольного сп`яніння за направленням поліцейського СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_22 . На підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №123, складеному о 08:35 годині 12.12.2021 року, лікарем встановлено висновок огляду про те, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.76 т.1);

- відомостями, що містяться в Журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за 2021 рік, який ведеться у Шаргородській МЛ, копія з якого надана до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення. З вказаних відомостей з Журналу вбачається, що 12.12.2021 року о 08.35 годині лікарем ОСОБА_21 оглянуто ОСОБА_3 за направленням поліцейського СРПП ВП №2 ОСОБА_22 та встановлено діагноз - алкогольне сп`яніння (а.с.233-236 т.1);

- відомостями, що містяться у процесуальному документі - постанові прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_24 від 12.12.2021 року про отримання зразків для проведення експертизи, згідно з якими, у зв`язку із встановленими на вказаному етапі слідства можливої причетності ОСОБА_3 до ДТП за участю потерпілої ОСОБА_7 , виникла необхідність відібрання зразків крові у ОСОБА_3 (а.с.74 т.1);

- відомостями, що містяться у протоколі про отримання зразків для експертизи від 12.12.2021 року - зразків крові ОСОБА_3 , які вилучено о 11:05 годині за допомогою шприца. При цьому, у протоколі зазначено, що отримання зразків крові здійснюється слідчим у присутності двох понятих, ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , зразки відібрав лікар ОСОБА_26 . Протокол прочитано всім учасникам уголос, заяв та доповнень до протоколу не надходило (а.с.75 т.1);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 12.12.2021 року про призначення у кримінальному провадженні №0000185 токсикологічної експертизи, проведення якої доручено експертам Вінницького обласного бюро СМЕ (а.с.77 т.1);

- висновком експерта за №3558 від 16.12.-17.12.2021 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_3 методом газово-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 1,3‰. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. Оцінка ступеню алкогольного сп`яніння не входить до компетенції лікаря судово-медичного експерта-токсиколога. При цьому, з висновку убачається, що експертиза проводилася на підставі постанови старшого слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП від 12.12.2021 року. Також, в дослідницькій частині висновку експерта від 16.12.-17.12.2021 року №3558 під час опису об`єкта зазначено, що 13.12.2021 року о 13:30 годині дільничний офіцер ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_27 до відділення судово-медичної токсикології доставив прозорий спец. пакет «Національна поліція України №SUD1141693» з вписаним текстом від руки чорними чорнилами: «орган поліції Шаргородський ВП .. фабула: зразки крові вилучені у ОСОБА_3 .. вилучено: зразки крові ОСОБА_3 .. Слідчий: - підпис - Чайковський .. поняті: 1. - підпис - нерозбірливо; 2. - підпис - нерозбірливо .. дата пакування: 12.12.2021 року .. ЄРДР №0000185 від 12.12.2021 р.» В спец. пакеті, загорнутий у аркуш білого паперу з написом від руки синіми чорнилами: « ОСОБА_3 , 11.1.1959 .. Шаргород», знаходився скляний флакон, який закорковано сірим гумовим корком та металевим ковпачком, ємністю 10 мл. Флакон заповнено кров`ю приблизно на 10 мл, зі згустком, без особливостей. До моменту дослідження спец. пакет зі зразками крові зберігали у побутовому холодильнику при t +5°С. Спец. пакет відкривали та досліджували кров у присутності лаборанта ОСОБА_28 16.12.21 р. о 09 год. 20 хв. (а.с.78-79 т.1);

- відомостями, що містяться у протоколі огляду автомобіля від 12.12.2021 року з фототаблицями, з яких убачається, що огляд транспортного засобу марки «УАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_1 проводився слідчим у присутності понятих та власника ОСОБА_3 . В ході огляду встановлено, що автомобіль зеленого кольору, передній бампер якого металевий, чорного кольору, на якому розміщений номер. Права передня частина автомобіля має пошкодження у виді відсутності лакофарбового покриття, на метал нанесено автомобільну шпаклівку жовтого кольору. Емблема авто відсутня… Передній бампер автомобіля з правого боку має чітко виражені подряпини. Праве зовнішнє бокове дзеркало автомобіля відсутнє… Дах автомобіля над правими передніми пасажирськими дверцятами має незначну вм`ятину. Права передня арка автомобіля, лівіше від місця вентиляції містить дві подряпини, перпендикулярні одна одній. Праві пасажирські дверцята автомобіля біля лівого верхнього кута містять вм`ятину. По середині дверцят відсутнє лакофарбове покриття і присутній елемент корозії. Біля заднього бокового скла у правому верхньому куті наявні вм`ятини. Біля нижнього лівого кута заднього бокового скла наявні подряпини розміром 4 і 6 см… Правий верхній кут задньої частини автомобіля із лівого боку містить вм`ятини та відсутнє лакофарбове покриття. Заднє ліве крило також містить вм`ятини (а.с.80-82, 83-84 т.1);

- постановою слідчого про визнання речовим доказом та про приєднання до матеріалів провадження речового доказу від 12.12.2021 року, із якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження приєднано в якості речового доказу оглянутий автомобіль марки УАЗ 3741 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який залишено на зберіганні на арештмайданчику ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.85 т.1);

- ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 14.12.2021 року про накладення арешту на автомобіль марки УАЗ 3741 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , шляхом заборони користуватися, розпоряджатися ним до прийняття рішення у кримінальному провадженні (а.с.86-87 т.1);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 12.12.2021 року про призначення у кримінальному провадженні №0000185 авто-технічної експертизи, проведення якої доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України (а.с.89 т.1);

- висновком експерта від 23.12.2021 року за №СЕ-19/102-21/17833-ІТ, згідно з яким в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.13.1 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній обстановці можливість попередження транспортної пригоди у водія автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля марки «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди (а.с.91-93 т.1);

- висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у кримінальній справі №152/1/22 від 05.01.2023 року за №6770/6771/22-21, проведеної на підставі ухвали Шаргородського районного суду від 10.10.2022 року, згідно з яким покази свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_12 в частині можливості наїзду автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 12.12.2021 року приблизно о 07.45 годині в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області під час руху на вул. Маліванчука у напрямку вулиці Героїв Майдану, поблизу будинку №26, на потерпілу ОСОБА_7 з урахуванням конструкції кузова автомобіля, якщо при цьому автомобіль контактував з потерпілою кузовом в районі правої пасажирської дверці і не контактував бампером та передньою частиною кузова і не міняв напрямку руху, за умови не переміщення самої потерпілої ОСОБА_7 в бік автомобіля ОСОБА_3 в редакції свідчень: «Автомобіль «загортав» людей, які падали прямо на торгові прилавки……… Поруч з ним біля прилавку знаходилася жінка на проїзній частині дороги, яка не встигла заховатися чи втекти вбік від автомобіля і рухалася з правої сторони по ходу руху автомобіля. Коли автомобіль порівнявся з жінкою то правою боковою стороною автомобіля приблизно між дзеркалом і передніми дверцятами, тобто в районі правої пасажирської дверці, зачепив її і закрутив, від чого остання впала ближче до заднього колеса. …..» є технічно обґрунтованими. В заданій дорожній ситуації пішохід ОСОБА_7 12.12.2021 року приблизно о 07.45 годині в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області на проїзній частині по вул. Маліванчука, при відсутності на вказаній вулиці попереджувальних і заборонних знаків для руху транспортних засобів, дорожніх розміток, повинна була керуватися нормами вимог терміну «проїзна частина» - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів п.1.10 та розділу 4 «Обов`язки та права пішоходів Правил дорожнього руху України, для чого спеціальних знань у галузі авто техніки не потрібно (а.с.15-19 т.2);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 12.12.2021 року про призначення у кримінальному провадженні №0000185 експертизи технічного стану автомобіля, проведення якої доручено експертам Вінницького НДЕКЦ МВС України (а.с.93 т.1);

- висновком експерта від 28.12.2021 року за №СЕ-19/102-21/17705-ІТ, згідно з яким гальмівна система та рульове керування автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено (а.с.95-98 т.1);

- постановою слідчого у кримінальному провадженні від 22.12.2021 року про призначення у кримінальному провадженні №0000185 судово-медичної експертизи, проведення якої доручено експерту Шаргородського відділення Вінницького обласного бюро СМЕ Вінницької обласної Ради ОСОБА_29 (а.с.99 т.1);

- висновком експерта за №45 від 22.12.2021 року, згідно з яким у ОСОБА_7 мав місце закритий перелом великого горбка лівої плечової кістки із зміщенням відламків. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії твердого тупого предмета, можливо, в термін та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи, і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як спричиняє за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні (а.с.100-102 т.1).

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження та потерпілою їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, в силу вимог ч.6 ст.22 КПК України, суд дослідив докази, надані сторонами, допитав свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, за клопотанням сторони захисту призначив автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, висновок якої надійшов до суду та проаналізований судом вище. Потерпіла ОСОБА_7 не заявляла клопотань про допит свідків чи витребування речей та документів.

При цьому, сторони кримінального провадження не заперечували щодо закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_3 передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання, призначено захисника для здійснення захисту під час судового розгляду кримінального провадження.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України, суд прийшов до переконання, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з дослідженими та проаналізованими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи із аналізу вимог п.13 ч.1 ст.3, п.п.1-3 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), форму вини, мотив і мету його вчинення, а правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті КК, а й точне формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Обвинувачення, висунуте стороною обвинувачення ОСОБА_3 , повністю відповідає вимогам п.13 ч.1 ст.3, п.п.1-3 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, свідків, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи посвідчення водія, 12.12.2021 року приблизно о 07 годині 45 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи, згідно з висновком експерта №СЕ-19/102-21/8889-ІТ від 23.06.2021 року, технічно справним автомобілем марки «УАЗ 3741» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , їдучи по вулиці Маліванчука поблизу будинку №26 у напрямку вулиці Героїв Майдану в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечний інтервал між боковою частиною керованого ним транспортного засобу та пішоходом ОСОБА_7 , котра стояла з правого боку на проїзній частині вулиці попутно руху автомобіля, не впорався з керуванням та допустив наїзд на ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта за №45 від 22.12.2021 року, отримала тілесне ушкодження у виді закритого перелому великого горбка лівої плечової кістки із зміщенням відламків, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як спричиняє за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії твердого тупого предмета, можливо, в термін та при обставинах, вказаних в постанові про призначення експертизи.

Відповідно до висновку судово-медичної токсикологічної експертизи за №3558 від 16-17.12.2021 року, при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_3 методом газово-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 1,3‰. Наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Згідно з висновком експерта за №СЕ-19/102-21/17833-ІТ від 23.12.2021 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.13.1 Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній обстановці можливість попередження транспортної пригоди у водія автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля марки «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог: пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється, в тому числі, керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому, на момент експертного огляду, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/17705-ІТ від 28.12.2021 року, гальмівна система та рульове керування автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Отже, між тим, що внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та порушенням обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, є прямий причинний зв`язок.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є показання потерпілої, допитаних свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, досліджені судом письмові докази, висновки експертів, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.12.2021 року.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.1 ст.286-1 КК України суд вважає вірною. Вина обвинуваченого, на переконання суду, полягає у формі необережності.

Суд констатує, що у суду є достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.286-1 КК України, в силу вимог ч.3 ст.373 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 23.06.2020 року у справі №159/3738/16-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, потерпілої, свідків, досліджених під час судового розгляду письмових доказів, висновків експертів, суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення, тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України.

При цьому, суд зауважує, що вважає неспроможною версію сторони захисту про те, що обвинувачений не вчинив 12.12.2021 року приблизно о 07.45 годині наїзду на потерпілу ОСОБА_7 в м. Шаргород на вул. Маліванчука, а також що ОСОБА_3 під час керування автомобілем вранці того дня не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а вжив кілька ковтків коньяку після керування транспортним засобом, оскільки ця версія сторони захисту не підтверджується належними та допустимими і достовірними доказами, а навпаки, спростовується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які проаналізовані судом вище і поза розумним сумнівом дають підстави для визнання ОСОБА_3 винуватим за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.286-КК України.

Висунута стороною захисту версія події, на переконання суду, має за мету уникнення обвинуваченим покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При цьому, суд враховує, що особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання обвинуваченого, як вказав Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 року у справі №487/4245/18, є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду (ч.2 ст.94 КПК України). Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє слідчого, прокурора, суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо, та всієї доказової бази у сукупності. Водночас регламентований ст.62 Конституції України та закріплений у ст.17 КПК України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Показання обвинуваченого підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

В ході судового розгляду стороною захисту 23.05.2022 року було подано заяву про визнання доказів недопустимими (а.с.170-171 т.1).

У заяві захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_30 просив визнати недопустимими доказами Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №123 від 12.12.2021 року; Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2021 року; протокол отримання зразків для експертизи від 12.12.2021 року матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000 від 12.12.2021 року; висновок токсикологічної експертизи №3558 від 17.12.2021 року.

Мотивуючи заяву, захисник обвинуваченого зазначив, що, згідно з вимогами ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Проте, освідування ОСОБА_3 лікарем Шаргородської МЛ на стан алкогольного сп`яніння здійснено до внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, без постанови прокурора, що суперечить вимогам ст.ст.214 та 241 КПК України, тому Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №123 від 12.12.2021 року і Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2021 року вважає недопустимими доказами.

Крім того, 12.12.2021 року на підставі постанови прокурора у ОСОБА_3 відібрано зразки крові для проведення експертизи, про що складено протокол, у якому зазначено, що зразки крові ОСОБА_3 відібрав ОСОБА_26 , однак не зазначено ні його ініціалів, ні посади. У протоколі не зазначено процесуального статусу ОСОБА_3 . До того ж, у протоколі вказано, що матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР під номером 0000, тоді як в обвинувальному акті вказується, що до ЄРДР внесені відомості за №0000185. У протоколі відсутнє зазначення про те, яким чином упаковані відібрані у ОСОБА_3 зразки крові, що виключає можливість їх ідентифікувати. Вказівка на маркуванні спецпакету зі зразками крові про те, що орган поліції, який їх вилучив, є Шаргородський ВП суперечить дійсній обставині, оскільки станом на грудень 2021 року Шаргородського ВП не існувало, а існувало ВП №2 Жмеринського РВП. Вказані обставини, як вважає сторона захисту, є підставою для визнання протоколу відібрання зразків крові недопустимим доказом і як наслідок цього, вважає недопустимим висновок токсикологічної експертизи, яка здійснювалася на підставі недопустимих доказів.

Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_24 09.06.2022 року було подано письмові заперечення на заяву адвоката ОСОБА_31 про визнання доказів недопустимими (а.с.185-188 т.1), у яких остання просить відмовити у визнанні недопустимими доказів з огляду на те, що вони відповідають вимогам КПК України, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735.

Так, під час огляду ОСОБА_3 лікарем Шаргородської МЛ порушень вимог вказаної Інструкції не допущено. Під час вказаного огляду зразки крові у ОСОБА_3 лікарем не відбиралися, тому освідування ОСОБА_3 в розумінні ст.241 КПК України не здійснювалося. Зразки крові у ОСОБА_3 відібрані того ж дня, але пізніше, на підставі постанови прокурора від 12.12.2021 року, після внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Незазначення у протоколі про відібрання зразків крові у ОСОБА_3 повного номеру кримінального провадження, за яким його внесено до ЄРДР не є процесуальним порушенням, оскільки ст.104 КПК України не передбачено взагалі у вступній частині протоколу вказувати номер кримінального провадження. До того ж, у протоколі вказано особу, яка склала протокол, особу, у якої відібрані зразки крові - ОСОБА_3 , дата внесення відомостей до ЄРДР 12.12.2021 року, що дає можливість ідентифікувати належність протоколу до матеріалів означеного кримінального провадження. Крім того, незазначення у протоколі способу пакування зразків крові ОСОБА_3 не дає підстав для визнання протоколу відібрання зразків та висновку експертизи недопустимими доказами, оскільки експерт в дослідницькій частині висновку зазначила спосіб упакування зразків крові ОСОБА_3 , цілісність пакування не було порушено.

Розглянувши вказану заяву сторони захисту та заперечення сторони обвинувачення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне, провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Частиною 2 ст.242 КПК України встановлено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

При цьому суд звертає увагу, що диспозиція вказаної норми кримінального процесуального закону не містить імперативних посилань на необхідність проведення експертизи з метою встановлення перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №420/1667/18 (провадження №51-10433 кмо 18), обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч.1 ст.242 КПК у редакції Закону №1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч.2 цієї норми.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 09.02.2023 року у справі №400/1498/18(провадження № 51-2993 км 22), системне тлумачення норм кримінального процесуального закону, а також позиції об`єднаної палати Верховного Суду в частині вирішення питання обов`язковості проведення експертизи з подальшим складенням відповідного висновку експерта свідчить про те, що суд, обґрунтовуючи свою позицію щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, вправі досліджувати та посилатися не лише на висновок експертизи, а й на інші докази, зокрема, і медичні документи, які підтверджують такий факт (акти судово-медичних досліджень, довідки, видані медичними установами тощо).

Таким чином, суд вважає допустимим доказом Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.12.2021 року, згідно з яким ОСОБА_3 12.12.2021 року о 08:35 годині оглянутий лікарем Шаргородської МЛ ОСОБА_21 на стан алкогольного сп`яніння за направленням поліцейського СРПП ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_22 та на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №123, складеному о 08:35 годині 12.12.2021 року, лікарем встановлено висновок огляду про те, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.76 т.1).

А також, є допустимим доказом і Акт медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №123, складений о 08:35 годині 12.12.2021 року лікарем Шаргородської МЛ ОСОБА_21 , згідно з яким встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.140 т.1).

При цьому, суд констатує, що враховує вищенаведені докази з точки зору належності та допустимості, в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, та зауважує, що вони не є вирішальними для встановлення факту вчинення ОСОБА_3 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Так, на підтвердження вказаної обставини стороною обвинувачення поданий висновок експерта за №3558 від 16.12.-17.12.2021 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_3 методом газово-рідинної хроматографії виявлено етиловий спирт у концентрації 1,3‰ (а.с.78-79 т.1).

Вказаний висновок надано експертом на виконання постанови слідчого від 12.12.2021 року про призначення токсикологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000185, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Для проведення експертизи слідчим надіслано відібрані у ОСОБА_3 зразки крові (а.с.77 т.1).

Так, суд установив, що, відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 12.12.2021 року, слідчий у приміщенні Шаргородської МЛ у присутності понятих і лікаря ОСОБА_21 , який відбирав зразки крові, отримав вказані зразки крові у ОСОБА_3 .

Дійсно у протоколі отримання зразків для експертизи, отримання яких здійснювалося на підставі постанови прокурора від 12.12.2021 року (а.с.74 т.1), неповністю вказаний номер кримінального провадження, зокрема, зазначено №000 замість №0000185, тобто не зазначено три останні цифри кримінального провадження. Разом з тим, у протоколі зазначено, що відомості про кримінальне провадження внесені до ЄРДР 12.12.2021 року; прокурором у постанові вказується про необхідність відібрання зразків крові у ОСОБА_3 у зв`язку із можливою причетністю останнього до вчинення кримінального правопорушення: наїзду на ОСОБА_7 автомобілем УАЗ в м. Шаргороді на ринку. Тобто вказані процесуальні документи у сукупності дають можливість ідентифікувати особу, у якої відібрано зразки крові для проведення експертизи - ОСОБА_3 , а також встановити, у рамках якого кримінального провадження їх отримано.

До того ж, суд зауважує, що органом досудового слідства не було відкрито і внесено до ЄРДР іншого кримінального провадження 12.12.2021 року щодо ОСОБА_3 , ніж кримінальне провадження №0000185, що останнім не заперечується.

Тобто суд вважає, що слідчим допущено описку у протоколі отримання зразків для експертизи, не зазначивши три останні цифри номеру кримінального провадження, яка не впливає на суть слідчої дії і не дає суду підстав сумніватися у тому, що відібрання зразків крові для експертизи слідчим здійснено саме у кримінальному провадженні №0000185, внесеному в ЄРДР щодо ОСОБА_3 .

Сторона захисту звертає увагу суду, що слідчим у протоколі отримання зразків для експертизи від 12.12.2021 року не зазначено способу упакування відібраних у ОСОБА_3 зразків крові.

Разом з тим, на переконання суду, вказана обставина не спростовує того факту, що вказані зразки були відібрані у саме у ОСОБА_3 та належним чином упаковані.

З`ясовуючи причину незазначення способу упакування зразка крові ОСОБА_3 , суд провів допит лікаря Шаргородської МЛ ОСОБА_21 та установив, що зразки крові у ОСОБА_3 відбиралися саме 12.12.2021 року у його присутності медсестрою ОСОБА_23 , їх помістили у скляну пробірку (флакон), одразу опечатали та скріпили підписами як слідчий, так і він та поняті.

Крім того, судом встановлено, що направлений на дослідження зразок крові ОСОБА_3 відповідав нормам, встановленим законом, був належно збережений, опечатаний та без будь-яких порушень цілісності упакування, оскільки в іншому випадку експерт склав би акт про неналежність наданих біологічних зразків крові, що в свою чергу спростовує версію сторони захисту про фальсифікацію протоколу отримання зразків крові для експертизи.

Навпаки, експертом у дослідницькій частині висновку експертизи вказано про те, що зразки крові надані та збережені відповідно до вимог закону.

Так, в дослідницькій частині висновку експерта від 16.12.-17.12.2021 року №3558 під час опису об`єкта зазначено, що 13.12.2021 року о 13:30 годині дільничний офіцер ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_27 до відділення судово-медичної токсикології доставив прозорий спец. пакет «Національна поліція України №SUD1141693» з вписаним текстом від руки чорними чорнилами: «орган поліції Шаргородський ВП .. фабула: зразки крові вилучені у ОСОБА_3 .. вилучено: зразки крові ОСОБА_3 .. Слідчий: - підпис - Чайковський .. поняті: 1. - підпис - нерозбірливо; 2. - підпис - нерозбірливо .. дата пакування: 12.12.2021 року .. ЄРДР №0000185 від 12.12.2021 р.» В спец. пакеті, загорнутий у аркуш білого паперу з написом від руки синіми чорнилами: « ОСОБА_3 , 11.1.1959 .. Шаргород», знаходився скляний флакон, який закорковано сірим гумовим корком та металевим ковпачком, ємністю 10 мл. Флакон заповнено кров`ю приблизно на 10 мл, зі згустком, без особливостей. До моменту дослідження спец. пакет зі зразками крові зберігали у побутовому холодильнику при t +5°С. Спец. пакет відкривали та досліджували кров у присутності лаборанта ОСОБА_28 16.12.21 р. о 09 год. 20 хв. (а.с.78-79 т.1).

Таким чином, відсутність у протоколі отримання зразків для експертизи від 12.12.2021 року вказівки про те, яким чином упаковано відібраний у ОСОБА_3 зразок крові, не спростовує належності зразка крові саме обвинуваченому, оскільки з дослідницької частини висновку експерта вбачається кількість відібраного біоматеріалу - приблизно 10 мл, спосіб упакування у скляний флакон, закоркований сірим гумовим корком та металевим ковпачком, цілісності якого не було жодним чином порушено. Окрім того, не було порушено і цілісності прозорого спецпакета, в який вказаний флакон був поміщений та який був опечатаний, що також не дає суду підстав сумніватися в тому, що відібраний зразок крові належить саме ОСОБА_3 .

А зазначення на спецпакеті напису органу поліції - «Шаргородський ВП», тоді як станом на 12.12.2021 року вказаний орган вже мав назву «ВП №2 Жмеринського РВП» не спростовує вказаних висновків суду, оскільки є опискою слідчого.

Відтак, слідчий надав на дослідження експерту саме той флакон із біологічними зразками крові, який отримав від ОСОБА_3 12.12.2021 року; судово-токсикологічну експертизу було проведено саме щодо зразка крові, який належить ОСОБА_3 , а отже, підстави для визнання недопустимими доказами протоколу отримання зразків для експертизи від 12.12.2021 року та висновку експерта №3558 від 16.12.-17.12.2021 року - відсутні.

Заслухавши потерпілу, свідків обвинувачення, суд дійшов висновку, що їх показання є достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

При цьому суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що він вранці 12.12.2021 року, керуючи автомобілем під час проїзду по вулиці Маліванчука у м. Шаргород, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вважає, що така позиція обвинуваченого ОСОБА_3 спрямована на уникнення ним відповідальності за вчинений злочин, враховуючи, що факт наявності такої обставини підтверджується дослідженими судом доказами, що проаналізовані вище.

У цьому кримінальному провадженні суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, в результаті доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Відтак, наявні всі законні підстави, передбачені ч.3 ст.373 КПК України, для ухвалення обвинувального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки у ході судового розгляду доведено його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

З наведених підстав суд не вбачає підстав для задоволення клопотань сторони захисту від 18.04.2023 року про закриття кримінального провадження №0000185 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.34-36 т.2) і про ухвалення виправдувального вироку у справі №152/1/22 на підставі п.1.ч.1 ст.373 КПК України (а.с.42-44 т.2), про що також просили обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судових дебатах, враховуючи, що всі проаналізовані судом докази у їх сукупності дають суду законні підстави, передбачені ч.3 ст.373 КПК України, для ухвалення обвинувального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки у ході судового розгляду поза розумним сумнівом стороною обвинувачення доведено його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

При цьому, суд вважає безпідставним ствердження захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 в промові в судових дебатах про те, що не може братися до уваги як доказ заподіяння потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в результаті ДТП висновок судово-медичної експертизи від 22.12.2021 року за №45, який складений експертом ОСОБА_29 , враховуючи, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні складено ст. слідчим ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_32 , котрий є сином ОСОБА_29 ..

Вказана обставина, на переконання сторони захисту, свідчить про особисту зацікавленість експерта у цьому кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що, відповідно до постанови про призначення групи слідчих від 12.12.2021 року, до вказаної групи входить, в тому числі, ст. слідчий ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_33 , котрий є старшим групи слідчих (а.с.22 т.1).

Разом з тим, судово-медична експертиза ОСОБА_7 , відповідно до постанови від 22.12.2021 року, призначена слідчим СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_34 (а.с.99 т.1) та експертиза проводилася і висновок надавався експертом ОСОБА_29 на підставі постанови слідчого ОСОБА_35 (а.с.100-102 т.1).

Доказів наявності особистої зацікавленості експерта у цьому кримінальному провадженні стороною захисту не надано, а висловлено лише припущення, яке не може братися судом до уваги, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд зауважує, що сторона захисту не була позбавлена права та можливості заявити клопотання про призначення повторної СМЕ через наявність сумнівів у тому висновку, що наданий до матеріалів справи стороною обвинувачення, або надати висновок експерта на замовлення сторони захисту.

Також, суд вважає помилковим ствердження в судових дебатах сторони захисту про те, що ні протокол огляду місця події, ні протокол огляду транспортного засобу не доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, враховуючи, що у них, на переконання захисника, відсутні відомості, які б підтверджували вчинення наїзду автомобіля ОСОБА_3 на потерпілу ОСОБА_7 .

Так, судом проаналізовано вище відомості, що містяться у протоколах огляду місця події та транспортного засобу.

При цьому, суд проаналізував та встановив, що у відомостях, які містяться у протоколі огляду місця події та доданих до нього Схемі ДТП та фототаблицях, зазначено місце наїзду автомобіля ОСОБА_3 на потерпілу ОСОБА_7 , зокрема, за 5,8 метрів від електроопори №19 по вул. Маліванчука в м. Шаргороді та на відстані 20 см від правого краю проїжджої частини (а.с.68 т.1); з фототаблиць до протоколу огляду вбачається: фототаблиця №2 - розміщення електроопори №19, фототаблиця №3 - місце зіткнення, фототаблиця №4 - місце падіння потерпілої.

Також, суд встановив, що у відомостях з протоколу огляду транспортного засобу від 12.12.2021 року міститься повний опис наявних на ньому пошкоджень, в тому числі, вм`ятини на правій пасажирській дверці, тоді як з висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у кримінальній справі №152/1/22 від 05.01.2023 року за №6770/6771/22-21 вбачається, що покази свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_12 в частині можливості наїзду автомобіля «УАЗ-3741» з державним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 12.12.2021 року приблизно о 07.45 годині в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області під час руху на вул. Маліванчука у напрямку вулиці Героїв Майдану, поблизу будинку №26, на потерпілу ОСОБА_7 з урахуванням конструкції кузова автомобіля, якщо при цьому автомобіль контактував з потерпілою кузовом в районі правої пасажирської дверці і не контактував бампером та передньою частиною кузова і не міняв напрямку руху, за умови не переміщення самої потерпілої ОСОБА_7 в бік автомобіля ОСОБА_3 в редакції свідчень: «Автомобіль «загортав» людей, які падали прямо на торгові прилавки……… Поруч з ним біля прилавку знаходилася жінка на проїзній частині дороги, яка не встигла заховатися чи втекти вбік від автомобіля і рухалася з правої сторони по ходу руху автомобіля. Коли автомобіль порівнявся з жінкою то правою боковою стороною автомобіля приблизно між дзеркалом і передніми дверцятами, тобто в районі правої пасажирської дверці, зачепив її і закрутив, від чого остання впала ближче до заднього колеса. …..» є технічно обґрунтованими (а.с.15-19 т.2).

Таким чином, вказаний висновок підтверджує, що автомобіль під керуванням ОСОБА_3 контактував з потерпілою кузовом в районі правої пасажирської дверці, на якій, згідно з протоколом огляду автомобіля, наявна вм`ятина.

До того ж, помилковим є ствердження у судових дебатах сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_7 , будучи допитаною у суді, показала, що автомобіль на неї не наїхав, а причини падіння вона не пам`ятає.

Так, будучи допитаною у судовому засіданні 05.07.2023 року потерпіла ОСОБА_7 показала, що не чула руху автомобіля або поданого ним звукового сигналу, не відчула поштовху чи удару, а прийшла до пам`яті через короткий проміжок втрати свідомості, будучи в лежачому стані на землі. Проте, на запитання прокурора потерпіла показала, що автомобіль бачила.

При цьому, судом не встановлено, що пішохід ОСОБА_7 12.12.2021 року приблизно о 07.45 годині в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області на проїзній частині по вул. Маліванчука, при відсутності на вказаній вулиці попереджувальних і заборонних знаків для руху транспортних засобів, дорожніх розміток, порушила вимоги розділу 4 «Обов`язки та права пішоходів» Правил дорожнього руху України, оскільки з показань потерпілої та свідків, що проаналізовані судом вище вбачається, що вона, дотримуючись ПДР, знаходилася ближче до правого краю проїзної частини вулиці.

ІІ. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, мотиви суду щодо призначення покарання.

Виходячи з приписів ч.4 ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким злочином.

ОСОБА_3 раніше не судимий, що вбачається із довідки ГУНП у Вінницькій області (а.с.103 т.1).

До лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога Шаргородської МЛ ОСОБА_3 , згідно з довідками від 17.12.2021 року за №№1913, 1914 - не звертався (а.с.104, 105 т.1).

З копії довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 06.06.2023 року за №29/4256 вбачається, що за заявою ОСОБА_3 він повідомляється про те, що неодноразово звертався до лікаря-психіатра, останнє звернення 05.06.2023 року, з діагнозом: «Інші хронічні маревні розлади» (а.с.71 т.2).

Вказана копія довідки, яка належним чином не засвідчена, а також відомості про зазначений у ній діагноз ОСОБА_3 , не дають суду підстав для сумнівів у тому, що на момент вчинення кримінального правопорушення та на теперішній час ОСОБА_3 був та є осудним, оскільки вказаний діагноз не свідчить про наявність у обвинуваченого психічного хворобливого розладу, який би позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З копій консультативних висновків спеціаліста від 18.04.2023 року та від 06.06.2023 року вбачається, що у ОСОБА_3 в обох пахових ділянках - грижові випинання, що з`являються у положенні стоячи та легко вправляються у черевну порожнину, йому встановлено діагноз: двобічні пахові вправні грижі та рекомендовано оперативне лікування у плановому порядку (а.с.41, 70 т.2).

Зі слів ОСОБА_3 він є фізичною особою-підприємцем, не є особою з інвалідністю та не є пенсіонером.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до обвинувального акту від 30.12.2021 року, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 , не зазначено.

Судом встановлено наявність однієї пом`якшуючої обставини, передбаченої п.2 ч.1 ст.66 КК України, - добровільне відшкодування завданого збитку.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, оскільки останній відшкодував збитки, надавши їй через її доньку кошти на лікування.

Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 при призначенні останньому покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено, з огляду на вимоги ч.4 ст.67 КК України, якою передбачено, що якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відтак, вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не може враховуватися судом як обтяжуюча покарання обставина.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до відома досудову доповідь, оскільки, відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді від 26.01.2022 року, що складена начальником Жмеринського районного сектору №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався. В сім`ї у обвинуваченого склалися добрі відносини. Він проживає з сім`єю у власному будинку, неповнолітніх дітей на утриманні не має. Обвинувачений має освіту інженера-технолога, здійснює підприємницьку діяльність, але коштів від підприємницької діяльності для потреб сім`ї не вистачає, має потребу у додаткових коштах для лікування та утримання членів сім`ї. При спілкуванні обвинувачений агресії не виявляє, відвертий, щирий, відповідає на будь-які поставлені питання, проявляє зацікавленість у спілкуванні. В ході опитування обвинувачений повідомив, що має велике коло спілкування, з сусідами перебуває у доброзичливих відносинах, конфліктів не має. За місцем проживання ОСОБА_3 охарактеризований позитивно. У бесіді представнику органу пробації обвинувачений повідомив, що визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення та шкодує з цього приводу. Висловлює плани на майбутнє, зокрема, вести законослухняний спосіб життя у подальшому (а.с.38-39 т.1).

Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється органом пробації, як середній, як і ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб (а.с.38-39 т.1).

Відповідно до висновку укладача досудової доповіді, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, враховуючи особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень та середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, тому вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі, а також можливе звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, що буде достатнім для його виправлення та перевиховання.

Головуючим суддею у судовому засіданні 21.02.2022 року та 24.07.2023 року оголошено досудову доповідь.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 зазначили, що не мають зауважень щодо досудової доповіді.

Прокурор ОСОБА_4 не висловив зауважень щодо досудової доповіді.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

Частиною 1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику представником органу пробації ОСОБА_3 .

Разом з тим, суд не погоджується із висновком органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_3 в умовах призначення покарання з випробуванням та іспитовим строком, оскільки вказаний висновок укладача досудової доповіді не ґрунтується на вимогах КК України, зокрема, вимогах ст.75 КК України. При цьому, в силу положень ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь органу пробації носить виключно рекомендаційний характер, що не зобов`язує суд враховувати його під час призначення покарання.

Тому суд вважає можливим виправлення обвинуваченого в умовах ізоляції та відбування покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, сторони кримінального провадження не просили суд про застосування вимог ст.69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_3 покарання, оскільки добровільне відшкодування ним потерпілій заподіяних злочином збитків позитивно характеризує його особу після вчинення злочину, але не зменшує як суспільної небезпечності кримінального правопорушення, так і суспільної небезпечності особи обвинуваченого.

Також, суд не вбачає правових підстав для застосування ст.75 КК України щодо ОСОБА_3 .

Так, ч.1 ст.75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так як ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то ст.75 КК України не може застосовуватися судом до ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням суду, оскільки при визначенні виду, розміру покарання потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, суспільної небезпечності і характеру кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Враховуючи усі вказані вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства.

Таким чином, з урахуванням однієї пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи ОСОБА_3 , позитивно охарактеризованого за місцем проживання, та його хворобливого стану здоров`я, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з врахуванням думки потерпілої ОСОБА_7 , яка просила не карати суворо обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах ізоляції від суспільства, тобто в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімальної межі передбаченого санкцією частини 1 статті 286-1 КК України, а саме: на строк один рік, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, суд виходить із того, що воно буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання - немає.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Крім того, відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Так, ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 14.12.2021 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та накладено арешт на майно: на автомобіль марки УАЗ 3741 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , шляхом заборони користуватися, розпоряджатися ним до прийняття рішення у кримінальному провадженні (а.с.86-87 т.1).

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

18.04.2023 року обвинуваченим ОСОБА_3 подано до суду клопотання про скасування арешту на автомобіль (а.с.37-38 т.2).

Вказане клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а арешт на вказане майно слід скасувати, виходячи з вимог ст.174 КПК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, автомобіль марки УАЗ 3741 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінальної справи та передано на зберігання на арештмайданчик ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.85 т.1), слід повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , який є його власником, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.88 т.1), з огляду на відсутність цивільного позову.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення судових експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення та стороною захисту експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького НДЕКЦ МВС України проведено 23.12.2021 року експертизу і надано висновок за №СЕ-19/102-21/17833-ІТ та 28.12.2021 року проведено експертизу і надано висновок №СЕ-19/102-21/17705-ІТ (а.с.91-92, 95-98 т.1), вартість експертиз становить, відповідно, 858,10 грн. та 1201,34 грн. (а.с.90, 94 т.1), а також за клопотанням сторони захисту судом залучено експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз і експертом надано висновок №6770/6771/22-21 від 05.01.2023 року за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у кримінальній справі №152/1/22 (а.с.15-19 т.2), вартість експертизи становить 3020,32 грн. (а.с.20 т.2).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 858,10 грн. та 1201,34 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення та в сумі 3020,32 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони захисту, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.286-1 КК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 - не застосовувати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи - Вінницького НДЕКЦ МВС України: 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки за проведення 23.12.2021 року експертизи №СЕ-19/102-21/17833-ІТ та 28.12.2021 року експертизи №СЕ-19/102-21/17705-ІТ, а також на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною захисту експертами спеціалізованої державної установи - Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз: 3020 (три тисячі двадцять) гривень 32 (тридцять дві копійки) за проведення 05.01.2023 року експертизи №6770/6771/22-21.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 14.12.2021 року на автомобіль марки УАЗ 3741 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки УАЗ 3741 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , - повернути власнику ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1