Справа № 740/5541/21
Провадження № 1-кп/740/72/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ніжині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000428 від 19.05.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Талалаївка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого на посаді водія у ФОП ОСОБА_6 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

представників ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП-17450» ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13

встановив:

19.05.2021 ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «DAIMLERCHRYSLER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка м. Ніжин Чернігівської області від пл. Франка в напрямку вул. Прилуцької.

Рукаючись у вказаному напрямку, о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться на вул. Шевченка м. Ніжин Чернігівської області, біля буд. №101, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був i міг їх передбачити, проявив неуважність, та після початку зменшення швидкості руху перед пішохідним переходом автомобілем марки «ВАЗ 2131», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду, у попутному напрямку та по сусідній смузі руху, не вжив своєчасних заходів до зупинки керованого ним автомобіля «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед пішохідним переходом та здійснив наїзд на пішохода малолітнього ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вул. Шевченка по пішохідному переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригори пішохід ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рваної рани лівого вуха, закритого перелому 2-оi п`ясткової кістки правої кисті, саден кінцівок та спини, які в комплексі як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п.2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руку водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожнього обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатися вiд керування цим засобом у дорозі), п.18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, п.18.4 (якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість. а в разі потреби зупинитися i можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека). Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Порушення водієм ОСОБА_5 п.п.2.3.б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 вiд 10.10.2001 (з змінами i доповненнями) стало безпосередньою причиною та умовою виникнення та настання дорожньо-транспортної пригоди i знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював та показав, що 19.05.2021 він здійснював рейс з м. Чернігова до смт. Талалаївка. Приблизно о 16 год. 45 хв. в м. Ніжині рухався по вул. Шевченка зі швидкістю до 50 км./год., як тільки побачив пішоходів, одразу почав гальмувати. Пішоходів було двоє, які йшли за пішохідною доріжкою, обоє впали, один зразу піднявся. Він викликав поліцію та швидку допомогу. На підприємстві водієм працює 17 років, іншої професії не має.

Вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні також підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Так, малолітній потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що навчається в школі №9, і 19.05.2021, він зі своїм однокласником ОСОБА_14 повертався зі школи додому. Коли підходили до пішохідного переходу - зебри, то автомобілі їхали зліва. Коли автомобіль, який їхав ближче до них зупинився, вони почали переходити дорогу, інших автомобілів, які б наближались до переходу вони не бачили. Зіткнення відбулось на другій смузі, першу смугу вони вже перейшли. В результаті ДТП отримав травму голови, руки та гематоми, школу не відвідував, деякий час був в лікарні, а потім лікувався вдома.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.05.2021, із схемою та ілюстративною таблицею до нього, згідно якого вбачається, що ДТП відбулася на автодорозі із горизонтальною ділянкою проїзної частини, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе. Дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 12.0 м., смуг руху (в одному напрямку) дві, їх ширина 3,0 м., число смуг для руху назустріч огляду дві, їх ширина 3,0. На проїжджій частині нанесені повздовжня лінія розмітки, що розподіляє зустрічні потоки транспорту. До проїжджої частини примикають: праворуч - ґрунтове узбіччя, ліворуч - ґрунтове узбіччя, далі за узбіччям праворуч та ліворуч кювет. Ділянка дороги на момент огляду освітлена денним освітленням. Автомобіль марки «DAIMLER CHRYSLER» д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на проїзній частині. Сліди шин відсутні. Сліди гальмування коліс автобуса довжиною 16,5 м. до передніх коліс в місці зупинки автобуса суцільні. На дорожньому покритті проїзної частини згідно схеми виявлені пластикові уламки декоративної планки капота автомобіля. Інших слідів, негативних обставин, обривків одягу, слідів, схожих з кров`ю, мозкової речовини, слідів волочіння не виявлено (а.к.п. 227-234, Т.1).

Вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.05.2021 об`єкти відповідно до постанови слідчого від 20.05.2021 визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження (а.к.п.234);

Згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.05.2021 на автомобіль марки «DAIMLER CHRYSLER» д.н.з. НОМЕР_1 накладений арешт (а.к.п.235, Т.1)

Даними висновку експерта №СЕ-19/125-21/4567-ІТ від 04.06.2021, згідно якого, на момент огляду в робочій гальмівній системі автомобіля марки «DAIMLER CHRYSLER» д.н.з. НОМЕР_1 відсутні несправності, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням описаної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.242-245, Т.1).

Даними висновку експерта №СЕ-19/125-21/4674-ІТ від 16.06.2021, згідно якого, величина мінімальної швидкості руху автобуса до початку гальмування, з урахуванням його слідів від їх початку до задніх коліс автобуса в місці його повної зупинки 12,5 м., за умов прийнятих експертом параметрів переміщення автобуса з методичної літератури, дорівнювала не менше ніж 50,3 км./год. (а.к.п.250-251, Т.1).

Даними висновку експерта №355 від 24.05.2021, у якому зазначено, що згідно наданої на судово-медичну експертизу медичної документації у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, рваною раною лівого вуха, закритого перелому 2-ої п`ясткової кістки правої кисті, саден кінцівок та спини, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів за механізмом удару, струсу та тертя, по давності утворення можуть відповідати даті 19.05.2021 та умовам, викладеним в описовій частині постанови від 16.08.2021 (пішохід травмований автобусом), і в комплексі як наслідок одного травматичного процесу в умовах ДТП відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно до п.2.2.1в. 2.2.2.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Діагноз «Забій лівого гомілково-ступеневого суглобу. Дисторзія шийного відділу хребта» в наданій на експертизу медичній документації не обґрунтований об`єктивними медико-морфологічними даними і згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» при встановленні наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався (а.к.п.4-7, Т.2).

Відеозаписом обставин ДТП, що зробленого відеокамерою спостереження встановленою на фасаді будинку №120 по вул. Шевченка в м. Ніжині, отриманого на підставі ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31.05.2021, на якому зафіксовано ділянку дороги на якій сталося ДТП та рух транспортного засобу обвинуваченого (а.к.п.26-29, Т.2).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.05.2021, складеного КНП «Ніжинська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 не перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.16, Т.2).

Оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених показань обвинуваченого, потерпілого та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у порушенні водієм правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у скоєнні злочинних дій, доведена повністю

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків одружений, офіційно працевлаштований, скарг за місцем проживання не має, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності у сфері дорожнього руху не притягувався, відомості про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні.

Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як низький, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведені вище обставин, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі в мінімальних межах санкції інкримінованої статті.

Суд не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України, оскільки не доведена наявність у ОСОБА_5 кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Водночас, з урахуванням вказаних обставин, тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Крім того, в даному конкретному випадку судом враховуються позиція сторони обвинувачення, потерпілого, те що застосування ст.75 КК України не забороняється в даному випадку, якщо існує можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Також, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, відповідно до вимог ч.1,3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу (ст.77 КК України).

Відповідно до ч.3 ст.55 КК України при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю у разі застосування ст.77 цього Кодексу строк додаткового покарання обчислюється з моменту набрання законної сили вироком.

Щодо доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, а саме: заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень внаслідок непрофесійного керування обвинуваченим транспортним засобом та грубого порушення ПДР України, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого зазначеного додаткового покарання строком на 1 рік.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлені у кримінальному провадженні цивільні позови, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що завдання тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_8 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_5 .

Прокурором заявлений позов в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» про стягнення з ОСОБА_5 витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину ОСОБА_8 у розмірі 7 772 грн. 46 коп., що підтверджується довідкою №16 (а.к.п. 8, Т.2).

Вказаний позов обвинувачений визнав у повному обсязі.

Законним представником ОСОБА_9 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_8 до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, вимоги за яким в ході судового розгляду були збільшені, в якому останній просив стягнути з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на його користь матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 5881,30 грн. та моральну шкоду у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого в сумі 295 грн. З ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АВТОТРАСПОРТНЕ ПІДПРИЄСТВО 17450» просив стягнути моральну шкоду у розмірі 2 807 705,00 грн, а також процесуальні витрати на експертне дослідження в розмірі 4 942,37 грн та правову допомогу в розмірі 20 000 грн..

В обґрунтування понесених матеріальних витрат надано документи, які підтверджують факт лікування внаслідок отриманих потерпілим в ході ДТП тілесних ушкоджень. В обґрунтування розміру моральної шкоди надано висновок експерта за результатами проведення експертного психологічного дослідження № 32168/21-61 від 29.11.2021 та зазначено, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень дитина та батьки зазнали моральних страждань, які виразились у тривалому процесі лікування, догляді та емоційному дискомфорті.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про безпідставність заявлених до страховика потерпілим позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що у відповідача відсутній обов`язок виплати страхового відшкодування, оскільки станом на дату розгляду справи судом ОСОБА_5 до адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення ДТП у встановленому законом порядку притягнутий не був, страховий випадок не настав. Позивачем помилково зазначено страховика у статусі співвідповідача, оскільки не є особою, яка причетна до ДТП, і несе відповідальність за дії ОСОБА_5 не в силу Закону, а силу договірних відносин, тобто полісу страхування. Потерпілий не звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому на думку представника страховика потерпілий не має правових підстав для відшкодування завданої йому шкоди. Також представник цивільного відповідача зазначив про часткову необґрунтованість понесених потерпілим витрат на лікування надавши свій розрахунок страхового відшкодування. А в цілому, представник просив в повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог до страховика. Сума витрат відповідача, яку він очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 10 000 грн.

Представник цивільного відповідача ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АВТОТРАСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 17450» надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про неналежність та недопустимість наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на лікування, квитанцій, чеків, а також висновку експерта, зазначивши, що останній складений з порушенням Інструкції №53/5, складений на підставі невідомих даних стороні відповідача, відсутні посилання на третіх осіб, які проводили бесіди з потерпілим, місце, методики, що застосовувались. Просив відмовити у задоволені позовних вимог, а також зазначив про відсутність доказів на підтвердження наданої правової допомоги та її обсяг. Сума витрат відповідача, яку він очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 41 250 грн.

У судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450» ОСОБА_11 у судовому засіданні від 01.02.2023 позовні вимоги не визнала та представник відповідача адвокат ОСОБА_12 у судовому засіданні просив відмовити у їх задоволені, навівши обґрунтування аналогічні тим, що зазначені у відзиві.

Щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди на користь потерпілого з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, сталася за участі автомобіля марки «DAIMLERCHRYSLER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є забезпеченим транспортним засобом згідно страхового полісу № ЕР -202083729, строк дії якого 04.12.2020 03.06.2021 (а.к.п.219, Т.1).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно страхового полісу забезпечена страхова сума за шкоду, завдану життю і здоров`ю, складає 260 000 грн, за шкоду, завдану майну - 130 000 грн.

Згідно зі ст.6 Закону - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до абзацу першого п.24.1 ст.24 Закону - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Потерпілим в обґрунтування цивільного позову були надані чеки, які підтверджують витрати, які пов`язані з лікуванням малолітнього потерпілого. Загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову судом розрахований та становить 5 346 грн. 10 коп. При цьому, суд не бере до уваги позицію представника страховика про те, що частина позицій в чеках не є належними медичними препаратами для лікування потерпілого, оскільки представником цивільного відповідача не надано належних доказів на підтвердження цієї обставини.

Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» на користь потерпілого документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, пов`язаної доставкою, діагностикою, лікуванням та придбанням лікарських засобів в загальній сумі 5 346 грн. 10 коп.

Відповідно до ст.26-1 Закону - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» п.41.1 та підпунктом «в» п. 41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На думку суду вказана норма не може бути застосована в даному випадку, оскільки страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю не стягується і відповідачем за вимогою про стягнення моральної шкоди є роботодавець ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450».

Щодо позиції представника ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ», яке заперечувало наявність підстав для задоволення цивільного позову до страховика у зв`язку із тим, що потерпілий в передбачений законом строк не звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, суд приймає до уваги відповідний правовий висновок, який закріплений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к. У постанові зазначено, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим. При цьому, у вказаній постанові констатовано, що визначений законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування, та обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини, а тому застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Таким чином, суд вважає неналежними твердження представника страховика про відсутність правових підстав для задоволення цивільного позову потерпілого до страховика.

Щодо позовних вимог потерпілого до ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450» про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, і не заперечується відповідачем ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450», обвинувачений ОСОБА_5 на час вчинення кримінального правопорушення перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450» та 19.05.2021 о 16 год.45 хв. виконував свої трудові обов`язки (а.к.п.33,34, Т.1).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи №32168/21-61 від 29.11.2021, події ДТП, які сталися 19.05.2021 справили суттєвий вплив на психологічний та емоційний стан ОСОБА_8 , він має негативний емоційний стан, загальну виснаженість, стійкі прояви дистресу та посттравматичного стресового розладу. ОСОБА_8 завдані моральні страждання внаслідок ДТП 19.05.2021. Орієнтовний еквівалент грошової компенсації моральної шкоди завдані останньому моральні страждання в наслідок ДТП може складати 432 мінімальні заробітні палати, установлені на момент розгляду справи судом (а.к.п.136-142, Т.1).

Статтею 101 КПК України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Зміст висновку експерта визначено приписами ст.102 цього Кодексу. Водночас законодавець прямо вказує на необхідність мотивування незгоди з ним (ч.10 ст.101 вказаного Кодексу).

Для оцінки висновку експерта суд має враховувати, зокрема обсяг та якість взятих до уваги фактів, наданих експерту або встановлених під час експертного дослідження, переконливість викладених експертом доводів, переконливість пояснень, чому неможлива інша інтерпретація тієї сукупності фактів, на підставі яких робився висновок, тощо.

За приписами кримінального процесуального закону висновок експерта не має наперед встановленої сили, не має переваг перед іншими доказами, виключної обов`язковості для суду й оцінюється разом з іншими доказами за правилами, передбаченими ст.94 КПК України.

Зазначений висновок експерта наданий у межах її компетенції, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи під час розгляду справи не встановлено.

Жодних даних, які б свідчили про необґрунтованість цього висновку експерта або недотримання науково-методичних вимог щодо проведених досліджень, які би викликали сумніви в його правильності, не встановлено.

Суд враховує, що потерпілий має право вимагати будь-яку компенсацію, проте керується ступенем доведеності нанесених моральних страждань, відповідністю розміру компенсації заподіяним стражданням.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, перенесених потерпілим внаслідок отриманих під час цієї ДТП травм, необхідністю на протязі тривалого часу лікуватися від фізичних та психологічних травм, спричинених цим злочином, тяжкість вимушених змін у його житті, стосунках, що вимагає від потерпілого додаткових зусиль для організації свого життя, що і підтверджується і висновком експерта.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

В зв`язку з цим суд вважає за необхідне, виходячи з принципів розумності, справедливості та доцільності вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 50 мінімальних заробітних плат, що на час ухвалення вироку становить в грошовому еквіваленті 335 000 грн. (розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення вироку становить 6700 грн.), вважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог, характеру діяння винного та характеру і глибині моральних страждань потерпілого.

Такі висновки суду в частині визначення розміру стягнутої моральної шкоди, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду (постанова від 15.12.2020 в справі № 752/17832/14-ц), відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Процесуальні витрати, які маються у вигляді витрат позивача, пов`язаних з експертним дослідженням у розмірі 4 942,37, підтвердженні належним чином та підлягають стягненню з ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450» на користь позивача.

З приводу розподілу судових витрат пов`язаних із отримання правничої допомоги, суд приходить до наступного висновку.

В ч.2 ст.120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

У п.2 ч.4 ст.374 КПК України вказано, що у резолютивній частині вироку, крім вирішення інших питань, зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до правил, передбачених п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст.120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, ч.2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

Так, до складу витрат на правову допомогу входять дії адвоката або фахівця з права, які, в тому числі вчинені ним поза судовим засіданням. Такими діями, наприклад, є надання консультацій, складання позовної заяви, оформлення та копіювання додатків. Проте, такі витрати є предметом доказування у справі і повинні бути підтверджені документами. Такими документами, як правило, є: договір про надання правової допомоги, доручення, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки, посвідчення про відрядження, квитки на поїзд, тощо).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 509/550/17-ц, провадження №61-11518св19).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21.05.2021 між ОСОБА_15 в інтресах ОСОБА_8 та АО «ФОМІН ТА ПАРНЕРИ» в особі директора ОСОБА_10 укладено Договір №11/5-21 щодо захисту і надання правової допомоги. Згідно Додатку 1 до Договору сторонами погоджено, що сума витрат на правову допомогу становить 20 000,00 грн. за участь адвоката/адвокатів у кримінальному провадженні № 00428 на стадії досудового та в судовому розгляді кримінальної справи у суді першої інстанції.

Разом з цим, зміст вказаної Додаткової угоди, не містить умов та порядку внесення цієї суми, як і будь-яких відомостей, які підтверджують факт сплати адвокату обумовленої грошової суми в розмірі 20 000 грн., а також не надано документу, який перелічує наданні послуги адвокатом/ адвокатами.

Згідно відзиву ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 10 000 грн витрат на правову допомогу, разом з тим, до суду не було подано документів, що підтверджують факт укладення договору про надання правничої допомоги з адвокатом ОСОБА_16 , документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

До відзиву ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП-17450» представником додано Акт приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №02/023 від 16.12.2023.

Разом з тим, інформація, яка міститься в акті приймання правової (правничої) допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу щодо кожного з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Доказів про оплату послуг адвоката суду не надано.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт, наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу щодо кожного з виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України).

Разом з цим, відсутність документів, що підтверджують розмір процесуальних витрат фактично не дозволяє суду здійснити перевірку відповідності їх граничним розмірам компенсації, враховуючи, що за приписами ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування даних щодо процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає.

Не вирішення цього питання судом, не позбавляє можливості сторін звернутись із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання, пов`язаного з процесуальними витратами, в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України.

Судові витрати за проведення у кримінальному проваджені експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів, підлягають вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.05.2021 арешт на майно підлягає скасуванню.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспорними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Строк додаткового покарання обчислювати з моменту набрання законної сили вироком.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп.

Позов прокурора в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» (, вул. Московська, буд.21, м. Ніжин, Чернігівська область,) витрати у розмірі 7 772 (сім тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 46 коп.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_9 в інтересах малолітнього ОСОБА_8 до ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450» та ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІГ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (ЄДРПОУ 24175269, вул. Глибочинська, 44, м. Київ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в сумі 5 346 (п`ять тисяч триста сорок шість) грн. 10 коп.

Стягнути з ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АВТОТРАСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 17450» на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в сумі 335 000 (триста тридцять п`ять тисяч ) грн.

Стягнути з ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АВТОТРАСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 17450» на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) процесуальні витрати в сумі 4 942 (чотири тисячі дев`ятсот сорок дві) грн 37 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.05.2021 скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «DAIMLERCHRYSLER» д.н.з. НОМЕР_1 залишити власнику ТОВ «ТАЛАЛАЇВСЬКЕ АТП 17450».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1