ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/441/20 Номер провадження 11-кп/814/1928/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000650 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченому за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 24.06.2023 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та зверненні матері про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України в період з 01.09.2019 по 13.09.2020 у потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема тяжких, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд під час продовження запобіжного заходу не врахував стан його здоров`я та щодо нього є порушення тримання під вартою, так як йому тривалий час не надавалась медична допомога.

Зазначає, що він вже більше двох років перебуває під вартою, при цьому з часом ризик переховування зменшується.

Не враховано відсутність судимостей, наявність місця проживання, роботи, те, що свідки вже були допитані судом.

Стверджує, що прокурор в судовому засіданні не довів, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити його належну поведінку.

Вказує, що йому судом не обрано альтернативний запобіжний захід.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000650 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України. В судовому засіданні 25 квітня 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.06.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , зокрема, які є тяжкими злочинами, та за які передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, те, що вказані злочини вчинено з корисливою метою, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не закінчено, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів протягом тривалого часу, систематичність цих злочинів. При цьому при вирішенні питання про запобіжний захід необхідно враховувати можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Колегія суддів враховує доводи, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце проживання та стан його здоров`я, проте при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

При цьому, будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 не може утримуватися в установі попереднього ув`язнення за станом здоров`я в матеріалах справи відсутні та учасники не надають.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що свідки допитані та він не може на них впливати, необхідно вказати, що судовий розгляд не закінчено та суд може повторно чи додатково викликати свідків для з`ясування обставин справи.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, а тому вказані у апеляційній скарзі обставини є недостатніми підставами для скасування запобіжного заходу.

Переконливих доказів того, що більш м`який запобіжний захід, на даному етапі розгляду справи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого стороною захисту не зазначено.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду провадження не зменшилися, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Разом з цим, відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи, що інкримінований обвинуваченому злочин не пов`язаний з насильством чи погрозою його застосування, не спричинив загибель людей та відсутні дані про порушення ОСОБА_7 у цьому провадженні запобіжного заходу у вигляді застави, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. До того ж, ні у клопотанні прокурора, ні в ухвалі суду не зазначені доводи щодо неможливості призначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, застава в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн, з покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, буде достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого.

Внесення визначеного судом апеляційної інстанції розміру застави буде вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, ухвалу суду щодо ОСОБА_7 необхідно змінити, визначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та покладенням на нього, в разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Оскільки строк дії запобіжного заходу продовжено до 24.06.2023, то і термін дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_7 , у разі внесення застави, необхідно визначити до 24.06.2023.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою особою на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (код отримувача: 42262431. Банк: Державна казначейська служба України м.Київ. Код банку отримувача (МФО) 820172. Рахунок отримувача UA0086573)

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 :

- з`являтися за викликом суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі державної установи „Полтавська установа виконання покарань №23.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинуваченого, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, визначити до 24.06.2023.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4