ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 752/7674/23
провадження № 1-кп/753/1543/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у закритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000186 від 09.02.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутове

Зарічненського району Рівненської області, громадянина України,

інспектора прикордонної служби 2 категорії - гранатометник

відділення інспекторів прикордонної служби (на БТР) третьої

прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого

реагування № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого

солдата, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за

адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 07 червня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000186 від 09.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з ухвалою Київського апеляційного про визначення підсудності.

Угоду надано суду під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до формулювання обвинувачення з обвинувального акта та угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Старший солдат ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, у порушення вимог статей 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», статей 11, 16, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, приблизно о 11 год. 00 хв. 17 січня 2023 року, без поважних причин та без дозволу командування, в умовах воєнного стану, самовільно залишив територію Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України, що за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилився від проходження військової служби до 08 год. 20 хв. 13 квітня 2023 року, тобто до моменту затримання останнього у порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах, зазначив, що угода укладена добровільно, надав матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Угода укладена 15 травня 2023 року між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 з другої сторони.

За змістом угода містить: висунуте обвинувачення ОСОБА_5 ; обвинувачений ОСОБА_5 у присутності свого захисника повністю погодився з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та кримінально-правовою кваліфікацією його дій за ч. 5 ст. 407 КК України; обов`язки ОСОБА_5 ; погодження покарання із звільненням від його відбування на підставі статей 75, 76 КК України; наслідки укладення й затвердження угоди, а також наслідки невиконання угоди.

ОСОБА_5 вчинив відповідно до вимог ст. 12 КК України тяжкий злочин, тому з огляду на п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України є можливим укладення угоди, потерпілих від вчинення якого немає.

Суд на виконання вимог ст. 474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також узгоджену міру покарання, яка буде до нього застосована у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 самовільно залишив місце служби без поважних причин, що було вчинено в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено із дотриманням вимог статей, 50, 65-67 КК України, та із застосуванням положень ст. 75 КК України, що мотивовано наявністю до того підстав.

Так, із урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме беззаперечне визнання ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також особу обвинуваченого (його сімейний стан, багатодітний батько), відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_5 та з урахуванням тяжкості злочину, сторони узгодили покарання в межах санкції статті із застосуванням положень ст. 75 КК України, що суд визнає домірним вчиненому.

Водночас перевіряючи угоду на відповідність узгодженого сторонами угоди покарання та застосування положень ст. 75 КК України, суд порушень не вбачає з урахуванням правової позиції, викладеної у постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 року.1

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні судом не досліджувались та про вирішення їх долі перед судом питання не порушувалось.

Втім, з урахуванням того, що суд дійшов висновку про затвердження угоди, якою сторонами узгоджено можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що діє до 11.06.2023 включно підлягає скасуванню, а обвинувачений ОСОБА_5 - звільненню з-під варти негайно у залі суду.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 100, 368-371, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 травня 2023 року між прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 з другої сторони у кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР № 0000186 від 09.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України (в редакції Закону України від 01.12.2022 № 2812-ІХ) звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України командиру військової частини за місцем служби здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_5 протягом встановленого іспитового строку тривалістю три роки.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю три роки, на підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, а обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти негайно у залі суду.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у провадженні судом не досліджувались та про вирішення їх долі перед судом питання не порушувалось.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

1 Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 року (справа № 947/10464/21, провадження №13-17кс22 ). Режим доступу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/110428154.