Провадження № 11-сс/4808/190/23
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 56 днів до 31 липня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування. Визначено заставу в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 червня 2023 року і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону. Посилається на те, що слідчим суддею порушено процесуальні права підозрюваного, принцип рівності та змагальності сторін у судовому процесі, зокрема, належним чином не досліджено додатки до клопотання слідчого та докази сторони захисту. При цьому, судом не взято до уваги та не дано оцінки тій обставині, що ОСОБА_7 з 2020 року відомо про проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, проводилися допити та обшуки і незважаючи на це, підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не впливав на свідків. Водночас, всі свідки в даному провадженні вже допитані, проведені обшуки, отримані висновки судової експертизи, що свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги захисник посилається на те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, не може вважатись обґрунтованою, оскільки клопотання про обрання запобіжного заходу та додані до нього матеріали не здатні переконати неупередженого об`єктивного спостерігача у тому, що останній вчинив інкриміновані йому правопорушення. Вважає, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_7 не є службовою особою та не здійснював дії щодо заволодіння майном ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» та не мав повноважень управління майном (ст. 191 КК України), а також не набував, не володів, не використовував будь-яким чином та не розпоряджався майном ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», а діяв у відповідності до договірних відносин між ТОВ «Еко-Енергопром» та ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» (ст. 209 КК України). Звертає увагу суду на те, що слідчий не надав жодного доказу, яким обґрунтовується підозра.

Вважає посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виключно припущеннями, оскільки вони не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Так, в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували наявність фактів того, що ОСОБА_7 ухилявся чи може ухилятися від слідства і суду чи виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню об`єктивної істини в справі. Зокрема, ОСОБА_7 постійно з`являвся за викликом до поліції, служби безпеки та суду, незважаючи на місце проживання у м. Києві, до нього ніколи не застосовувався привід. Окрім того, відсутній ризик можливого впливу обвинуваченого на свідків, експертів, оскільки у даному провадженні вже допитані усі свідки, ще на початку 2020 року були проведені обшуки та виїмки, у 2021 році були отримані висновки експертів. Не може впливати на застосування запобіжного заходу й те, що злочин, який інкримінується підозрюваному є особливо тяжким та санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, оскільки вина ОСОБА_7 ще не доведена.

Захисник звертає увагу на те, що підозрюваний у суді першої інстанції запевняв, що буде всіляко сприяти швидкому розслідуванню цього кримінального провадження та виконувати процесуальні обов`язки, які на нього будуть покладені, а застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є необґрунтований, не співмірний із завданнями досудового розслідування. Сторона захисту вважає застосований запобіжний захід невиправдано обтяжливим для підозрюваного, зважаючи на зазначені обставини та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, та потребує щоденного прийому медичних препаратів та проходження обстеження у лікарні.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, проте подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у відповідності до ст. 406 КПК України, за його відсутності.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності прокурора.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити апеляційні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБ України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000767 від 02.11.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.

31 травня 2023 року ОСОБА_7 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, а саме у заволодінні чужого майна , вчиненому в особливо великому розмірі та організованою групою, а також у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна, повторно, знаючи, що таке майно прямо та повністю одержане злочинним шляхом.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким (ч. 2 ст. 209 КК України) та особливо тяжким злочинами (ч. 5 ст. 191 КК України), і за вчинення найтяжчого з них передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обґрунтованість підозри підтверджується сукупністю доказів, які долучені до клопотання слідчого та які дозволяють прийти до висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних правопорушень.

Зокрема, до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою долучено копії протоколу обшуку від 23.03.2021 року, протоколу огляду місця події від 24.03.2021 року, висновку експертів за результатами проведення судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів від 28.09.2021 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , протоколу огляду речей від 09.06.2021 року, Акту здачі майданчика (ділянки) для виконання зачистки нафтового резервуару Р-161, довіреності, якою ОСОБА_7 , уповноважено на підписання актів прийому-передачі шлаконакопичувачів для зачищення від залишків продуктів переробки нафти співробітниками компанії «Еко-Енергопром», копію наказу від 08.04.2019 року за №2-АДМ, яким ОСОБА_7 призначено відповідальним за безпечне виконання робіт, які у своїй сукупності доводять обґрунтованість підозри у вчиненні правопорушень.

Так, зі змісту показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що на території ПАТ «Нафтохімік» неодноразово відбувалось викрадення необлікованих залишків нафти, яке вчинялось з дозволу керівництва та було належним чином організовано.

Зі змісту протоколу огляду речей від 09.06.2021 року вбачається в результаті огляду речей, які були вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 були досліджені чорнові записи, які містять інформацію про поставки нафтопродуктів та грошові кошти, отримані в результаті таких поставок та містять дані про неодноразове отримання коштів ОСОБА_7 ( ОСОБА_12 ) на загальну суму 413700 грн.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (справа Мюррей проти Сполученого Королівства).

Доводи захисника щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд провадження, не можуть бути безпосередньо перевірені слідчим суддею або судом але можуть і повинні бути перевірені органом досудового слідства під час проведення досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даній стадії розслідування слідчий суддя зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження запобіжного заходу, та не має права вирішувати ті питання, які вирішує суд під час розгляду по суті, а саме питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про тривалість досудового розслідування в даному кримінальному провадженні свідчать про рівень ефективності досудового розслідування, але не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про наявність обґрунтованої підозри у вчинені правопорушень та наявність певних ризиків, які повинні бути враховані під час обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів і за вчинення найтяжчого з них передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; може впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та здобуття можливості уникнути покарання; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що досудове розслідування знаходиться на початковій стадії та враховує характер правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та які було вчинено у складі організованої злочинної групи.

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненому.

Колегія суддів враховує всі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_7 дані, на яких наголошував його захисник під час апеляційного розгляду, а саме, його стан здоров`я (згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого №4371/23 ОСОБА_7 22.06.2023 року проведено стентування ПКА), його позитивну характеристику за місцем праці на посаді директора ТзОВ «Лавінол».

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані захисником підозрюваного в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки характеризують підозрюваного і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочинів, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано вказав на можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даний час підозрюваний ОСОБА_7 скористався своїм правом на внесення застави і не перебуває під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4