Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/590/23
Провадження №: 1-кп/332/159/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001222 від 10.12.2022 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився вм.Токмак Запорізької області, українця, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено до 25 травня 2022 року. Згідно з Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Згідно з Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 25.11.2022 приблизно о 10:00 години в м.Гуляйполе Пологівського району Запорізької області ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України введено воєнний стан, маючи раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, завідомо будучі обізнаним, що мешканці вказаного будинку тимчасово за адресою не проживають, зайшов через відсутність паркану на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 , де відчинив вхідні двері до будинку, які не були замкнені на запираючий пристрій та проник до приміщення вище вказаного будинку.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 з кімнати будинку таємно викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, вартість якого згідно з висновком експерта № 3696/22 від 15.12.2022, складає 650 грн., що належить ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вище вказану суму. З викраденим майном залишив територію домоволодіння та розпорядився ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся, пояснивши про обставини вчиненого згідно з обвинувальним актом, а саме, що наприкінці листопада 2022 року, у денний час, він з незапертого будинку АДРЕСА_3 викрав алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, який в подальшому був у нього вилучений співробітниками поліції та повернутий потерпілому. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд провадження за її відсутності.

В зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставин його вчинення відповідно до обвинувального акту, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані обвинуваченим в судовому засіданні, показання є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених в описовій частині вироку.

Разом з цим при кваліфікації дій обвинуваченого суд виходить з наступного.

Так стороною обвинувачення ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками: вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Вказана кваліфікація дій обвинуваченого була надана стороною обвинувачення з посиланням в обвинувальному акті на те, що 28.12.2022 року відносно ОСОБА_4 до Гуляйпільського районного суду Запорізької області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000176 від 14.12.2021 за ч.3 ст. 185 КК України, який наразі перебуває на розгляді.

Однак, дані про закінчення розгляду вказаного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 . Гуляйпільським районним судом Запорізької області станом на 08 травня 2023 року у Єдиному державному реєстру судових рішень відсутні.

Сторонами кримінального провадження в судовому засіданні також не заперечувалось, що вирок суду відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст186 КК України на даний час судом не ухвалено.

Відповідно до ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку (ч.4 ст.32 КК України).

Згідно з приміткою до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в справі №591/4366/18, єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочини в іншому кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, оскільки на час розгляду кримінального провадження обвинувачений не має непогашеної судимості за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, або іншого кримінального правопорушення проти власності, та кваліфікуюча ознака повторність в діях обвинуваченого відсутня, то на підставі ч.3 ст.337 КПК України дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, за місцем реєстрації характеризується негативно, є внутрішньо переміщеною особою, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні Гуляйпільському відокремленому підрозділі «КНП ОКЗНПД» ЗОР, останній раз з 30.12.2020 по 14.01.2021. З 2018 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом. Перебував на стаціонарному лікуванні з 18.04.2018 по 10.05.2018.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта при проведенні первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи за №15 від 11.01.2023, ОСОБА_4 виявляв та виявляє на теперішній час психічний розлад у формі психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії й керувати ними. За своїм психічним станом в цей час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування.

Обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставини, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України.

Обставин, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи позицію прокурора, який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст.ст.75.76 КК України, суд вважає доцільним призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі межах санкції відповідної частини статті 185 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Зазначене покарання суд вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України суд не вбачає.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2022 (справа №335/8388/22, провадження №1-кс/335/3061/22) було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, який вилучений в ході проведення огляду предмету 14.12.2022.

Так як до вищезазначеного майна не застосовується спеціальна конфіскація майна, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд скасовує арешт цього майна, який був накладений під час досудового розслідування.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів на користь держави у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2022 (справа №335/8388/22, провадження №1-кс/335/3061/22) на алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ: алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів, який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити в розпорядженні ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1