В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/481/20

Провадження № 1-кп/348/42/23

16 червня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107, за обвинувальним актом від 16.03.2020, про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, працюючого на посаді берегового матроса рятувально-водолазної станції м. Івано-Франківськ, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо дружини ОСОБА_4 , що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Кримінальні правопорушення ним вчинено при наступних обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_7 протягом тривалого часу умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо дружини ОСОБА_4 , що призводить до її психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя.

Так, 04.03.2019 біля 22:00год. ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив умисне психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_4 , а саме виражався щодо неї нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Постановою Івано-Франківського міського суду від 19.04.2019 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафув розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 170 грн.

Також 25.07.2019 біля о 18:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_4 , а саме образливо чіплявся до неї, висловлювався нецензурними словами, наніс їй удар по голові, чим повторно протягом року вчинив дане правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Івано-Франківського міського суду 25.09.2019 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Незважаючи на неодноразові притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, обвинувачений ОСОБА_7 продовжив вчиняти фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 .

Так, 06.02.2020 близько 16:00 год. в приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_7 висловлювався нецензурною лайкою до ОСОБА_4 , та наблизившись до останньої, діючи умисно, в присутності свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс декілька ударів руками в обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив їй фізичний біль.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 58 від 14.02.2020, потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження спричинено не було.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , 06.02.2020 приблизно о 16 год. 00 хв., на ґрунті тривалих неприязних стосунків, розпочав конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_4 . Почувши шум, у кімнату зайшла ОСОБА_6 , яка намагаючись захистити свою дочку ОСОБА_4 втрутилась в даний конфлікт. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, в присутності свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 наніс три удари долонею лівої руки в праве плече ОСОБА_6 .

В результаті неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді подряпини правого плеча, що відповідно до висновку експерта № 72/67-Д від 27.02.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 06.02.2020 близько о 16 год. 00 хв.в АДРЕСА_3 , в приміщенні житлового будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт на ґрунті тривалих неприязних відносин.

На шум у сусідній кімнаті зайшла ОСОБА_5 , яка намагалася припинити конфлікт між її сестрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . У цей момент в останнього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, в присутності свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 наніс один удар долонею лівої руки в обличчя ОСОБА_5 , при цьому знаючи, що остання є особою з інвалідністю III групи.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої орбітальної ділянки у вигляді синця та набряку, що відповідно до висновку експерта № 50 від 24.02.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, суду пояснив, що із колишньою дружиною ОСОБА_4 розлучився в червні 2020 року, в шлюбі перебували з 2015 року, проживали в м. Івано-Франківську, мають 2 спільних синів. На час інкримінованих йому дій стосунки з ОСОБА_4 та її родичами були напружені. Після придбання ним другої квартири стосунки між ним та дружиною почали погіршуватися, остання почала конфліктувати з ним, неодноразово переїжджала жити від нього в с. Бистриця, Надвірнянського району, потім знову поверталася. Підтвердив, що його двічі притягав Івано-Франківський міський суд в 2019 році до адміністративної відповідальності за факти вчинення ним психологічного та фізичного насильства щодо дружини ОСОБА_4 , в суді був присутнім та визнавав себе винним у вчиненні домашнього насильства, призначені судом стягнення у виді штрафу оплатив. Також вказав, що він також звертався в 2019 році в органи поліції щодо протиправних дій ОСОБА_4 , однак результати розгляду заяви йому не відомі. 06.02.2020 він приїхав в с. Бистриця, Надвірнянського району щоб побачити своїх дітей. В будинку побачив свою колишню тещу ОСОБА_6 і сестру дружини ОСОБА_5 , а також її хлопця на ім`я ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_4 почала говорити в його сторону звинувачення, розпочався словесний конфлікт, ОСОБА_4 почала безпідставно кричати що її б`ть, тоді в кімнату зайшла ОСОБА_6 , яка почала наносити йому удари, ОСОБА_4 також наносила йому удари в обличчя та по тілу. Також до кімнати зайшла ОСОБА_5 , якій він наніс один удар долонею руки в обличчя. Після цього йому вдалося вийти з будинку, в подальшому він поїхав в м. Надвірна, де подзвонив в поліцію та поїхав з ним в лікарню. Там побачив ОСОБА_5 , перед якою вибачився за нанесений удар в обличчя. За його заявою також було розпочато кримінальне провадження, однак який результат розслідування йому не відомо.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена зібраними по кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме поясненнями потерпілих, показаннях свідків, які вони надали у судовому засіданні, та які є послідовними та повністю узгоджуються між собою.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що проживала у шлюбі з обвинуваченим з 2015 року. У шлюбі мають 2 синів, які є неповнолітніми. У червні 2020 року вони розлучилась з ОСОБА_7 . За час сімейного життя в неї з колишнім чоловіком виникли конфлікти з приводу спільно набутої квартири. Обвинуваченний неодноразово вчиняв щодо неї психологічне насильство, що стало підставою для її звернення в органи поліції. В березні 2019 року вона зверталася із заявою про вчинення ОСОБА_7 психологічного насильства, яке полягало у нецензурній лайці та погроз фізичною розправою щодо неї. Івано-Франківським міським судом ОСОБА_7 притягнуто за такі дії до адміністративної відповідальності. В подальшому в червні-липні 2019 року обвинувачений повторно вчинив домашнє насильство, а саме образливо чіплявся до неї, висловлювався нецензурно, наніс удар по голові, що спричинило фізичну біль. З приводу неправомірних дій вона знову звернулася із заявою в поліцію та Івано-Франківським міським судом останнього було повторно притягнуто за такі дії до адміністративної відповідальності.

06.02.2020 обвинувачений ОСОБА_7 приїхав в с. Бистриця, Надвірнянського району, щоб побачити дітей. Перешкод у спілкуванні дітей з батьком вона не чинила. Однак обвинувачений проявляв агресію та між ними виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_7 наніс їй два удари рукою в обличчя, що спричинило їй фізичну біль. Ці дії відбувалися в присутності їх малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На шум прибігла її матір ОСОБА_6 , яка намагаючись захистити її втрутилась в даний конфлікт. Однак будучи в агресивному стані, обвинувачений на зауваження не реагував та наніс матері удар рукою в праве плече. Також очевидцем конфлікту була її сестра, яка прийшла до кімнати та теж намагалась припини конфлікт, при цьому всі події знімала на свій мобільний телефон. Зрозумівши, що його знімають на мобільний телефон, обвинувачений направився до сестри ОСОБА_11 та наніс їй удар в обличчя. Після цього викликали швидку медичну допомогу. Стверджує, що постійні протиправні дії ОСОБА_7 призвели до її фізичних та психологічних страждань, емоційної наруженості та погіршення якості її життя.

В подальшому потерпіла подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, просила обрати покарання згідно закону.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суд пояснила, що обвинувачений перебував у шлюбі із її старшою дочкою ОСОБА_4 , мають двох спільних дітей. Відносини із зятем ОСОБА_7 були нормальними, поки вона не дізналася, що останній вчиняє фізичне насильство щодо її дочки ОСОБА_4 . Тому стосунки з ним погіршилися. Через систематичне насильство з боку обвинуваченого дочка неодноразово приїзджала до неї додому з дітьми.

06.02.2020 біля 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 приїхав в с. Бистриця, Надвірнянського району, щоб побачити дітей. Вони розмовляли в окремій кімнаті та між ними виник словесний конфлікт. Почувши шум з кімнату, вона відразу пішла до них, щоб припинити конфлікт. Намагаючись припинити конфлікт, вона відтягувала зятя від дочки, однак в цей час ОСОБА_7 кулаком руки штовхнув її в плече. В цей час в кімнаті також знаходилась її молодша дочка, яка знімала події на телефон. Зрозумівши, що його знімають, обвинувачений направився до ОСОБА_11 та наніс один удар долонею руки по обличчі ОСОБА_5 , яка перелякавшись вибігла з будинку. Після цього викликали швидку медичну допомогу. В подальшому потерпіла подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, просила обрати покарання згідно закону.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 вказала, що 06.02.2020 біля 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 приїхав в с. Бистриця, Надвірнянського району, щоб побачити дітей. В цей час в будинку були її матір ОСОБА_6 , вона та син ОСОБА_12 , інша дитина була в дитячому садку. Коли прийшла ОСОБА_4 , у них з ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Вона, почувши із кімнати крик і шум, покликала матір, яка перебувала на кухні, а сама пішла в кімнату, щоб припинити конфлікт.

Першою в кімнату зайшла її матір, а коли вона зайшла, то побачила як ОСОБА_7 вдарив її матір ОСОБА_6 . Всі події вона знімала на свій мобільний телефон. Після того як обвинувачений зрозумів, що вона знімає, він направився у її сторону та вдарив її в обличчя. Вказала що від цього удару вона частково втратила зір. Пізніше викликали швидку, так як вона відчувала сильний головний біль та нудоту.

В подальшому потерпіла подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, просила обрати покарання згідно закону.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 дав показання, згідно яких вказав, що про події, які мали місце 06.02.2020, він дізнався від ОСОБА_5 , яка повідомила, що ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження за місцем її проживання в будинку по АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_14 дав показання, згідно яких зазначив, що ОСОБА_7 є його колишнім зятем, спочатку був задоволений ним, а потім змушений був забирати 13 разів свою дочку ОСОБА_4 від нього, оскільки ОСОБА_7 бив дочку, лякав дітей, ламав дочці телефони, щоб вони не могли до них додзвонитися. Він особисто бачив синці на тілі дочки, яка повідомила, що це зробив колишній зять. 06.02.2020 працівники швидкої медичної допомоги, де він працював водієм, повідомили йому, що везуть його дочку ОСОБА_5 в лікарню із тілесними ушкодженнями. Коли він приїхав в лікарню, то побачив на обличчі дочки ОСОБА_11 синці і садна, в дочки ОСОБА_15 синці були на руках, а в дружини ОСОБА_6 - в ділянці шиї. Вони йому розповіли, що тілесні ушкодження їм спричинив ОСОБА_7 в їх житловому будинку в с. Бистриця Надвірнянського району. ОСОБА_7 в лікарні він не бачив. Дочку ОСОБА_11 було госпіталізовано в лікарню.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав показання, згідно яких він вказав, що він не пригадує обставини прийому та огляду ним, як травматологом Надвірнянської ЦРЛ, потерпілих. Однак підтвердив, що саме він писав догоспітальний клінічний протокол огляду потерпілої ОСОБА_6 , ним встановлено після огляду, які саме були травми. Результати огляду він виклав у догоспітальному клінічному протоколі огляду. Також підтвердив, що допитувався як свідок у цьому кримінальному провадженні, підписував протокол його допиту та надавав пояснення, що зазначені в протоколі його допиту.

Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_17 ствердив, що він здійснював досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. За наслідками розслідування було встановлено факт вчинення ОСОБА_7 домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_4 , та спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . У провадженні було проведено судово-медичні експертизи, яким підтверджено наявність у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. До матеріалів кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 було долучено фрагмент відеозапису з її мобільного телефона, на цьому відео було зафіксовано силует дитини, яка була присутня під час протиправних дій ОСОБА_7 щодо потерпілих. В подальшому обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 скеровано до суду. Також він розслідував кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 про спричинення йому тілесних ушкоджень вище вказаними потерпілими. За наслідками досудового розслідування встановлено, що наявні в ОСОБА_7 тілесні ушкодження він отримав внаслідок оборони та стримуючих дій з боку потерпілих, тому кримінальне провадження було закрито.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_18 підтримав висновок експерта за № 50 від 24.02.2020 щодо тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_5 , та висновок експерта за № 72/67-Д від 27.02.2020 щодо наявності тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_6 . Ствердив, що у потерпілої ОСОБА_6 були тілесні ушкодження у вигляді 3 подряпин правого плеча, які могли утворитися внаслідок дії нігтів руки, зокрема внаслідок удару долонею із зігнутими пальцями, можливо і від одноразового контакту. Виключив можливість їх утворення під час відмахування руками, оскільки для таких тілесних ушкоджень необхідно прикласти певних силових зусиль.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень доводиться також письмовими доказами:

Так вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України щодо потерпілої ОСОБА_5 , доводиться письмовими доказами:

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2020, де потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що 06.02.2020 відома з вигляду особа за місцем проживання заявника нанесла тілесне ушкодження. Близько 4 ударів кулаків правої руки в область лівої половини обличчя заявника. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зазначено як ОСОБА_7 . Очевидці: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с. 63);

-даними догоспітального клінічного протоколу без номеру КНП Надвірнянська ЦРЛ, відповідно якого 06.02.2020 ОСОБА_5 доставлена ШМД, на момент огляду подає скарги на головні болі, нудоту, зі слів була побита чоловіком близько 15 год. 30хв. Діагноз: забій м`яких тканин обличчя (а.с. 64);

-даними висновку експерта за № 50 від 24.02.2020, згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 мав місце забій м`яких тканин орбітальної ділянки у вигляді синця та набряку, який отриманий від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація, виявленого забою м`яких тканин лівої орбітальної ділянки не виключає можливості його утвореня і від одного удару рукою у вказану анатомічну ділянку (а.с. 67-68);

-даними довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 390126, відповідно якого ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи (а.с. 70);

-даними протоколу огляду речового доказу від 15.02.2020, відповідно якого слідчий провів огляд DVD-диску, наданого потерпілою ОСОБА_5 , а саме відеозапису подій, які мали місце 06.02.2020 в АДРЕСА_3 (а.с. 73);

-даними додатка до протоколу огляду речового доказу, а саме детальними фото зображеннями вигляду запису камери смартфону, наданої потерпілої ОСОБА_19 щодо подій, які мала місце 06.02.2020, де ОСОБА_7 вчиняє насильство щодо ОСОБА_4 , Фото № 4 встановлено присутність малолітнього сина сторін ОСОБА_9 (а.с. 80).

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України щодо потерпілої ОСОБА_6 , доводиться письмовими доказами:

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2020, відповідно до якої ОСОБА_6 звернулась із заявою про вчинення злочину, зазначила обставини, що 06.02.2020 відома з вигляду особа за місцем проживання заявника нанесла тілесне ушкодження. Близько 3 ударів кулака в праве плече заявника. Особа, яка вчинилиа кримінальне правопорушення, це ОСОБА_7 (а.с. 85);

-даними висновку експерта за № 72/67-Д від 27.02.2020, відповідно якого у ОСОБА_6 виявлено подряини правого плеча, які отримані від дії тупого предмета з обмеженимою травмуючою поверхнею, можуть відповідати терміну утрворення та відносяться легких тілесних ушкоджень, характер локалізація виявлених тілесних ушкоджень правого плеча не виключають можливості їх утворення і від дії рук у вказану анатомічну ділянку, в кількості не менше 3 фізичних контакних дій (а.с. 91-92);

-даними протоколу слідчого експерименту та відеозаписом до нього за участю потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого проведено відтворення подій які мали місце 06.02.2020 в с. Бистриця вул. Центральна. Встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні кухні свого помешкання, почула шум у кімнаті, де перебувала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Зайшовши у кімнату вона вона побачила, як ОСОБА_7 стоїть над ОСОБА_20 . Її інша дочка ОСОБА_11 теж зайшла у кімнату, про те швидше ніж потерпіла. Потерпіла стала між подружжям ОСОБА_21 , щоб розборонити учасників та владнати конфліки. В цей час ОСОБА_4 почала словесний конфлікт з ОСОБА_7 , внаслідок чого останній наніс удар долонею в обличчя ОСОБА_4 , але через місце знаходження потерпілої наніс їй удар рукою в праве плече. Потерпіла і ОСОБА_4 впали на диван, який був поруч. Після цього потерпіла піднялась та вхопила ОСОБА_7 за дві руки і крикнула дочці ОСОБА_11 , щоб та викликала поліцію. Під час цього ОСОБА_22 зрозумів, що ОСОБА_11 знімала на телефон і почав рухатись до неї, а вона в свою чергу не давала йому наближатись, і тому отримала другий удар долонею руки в плече, щоб відійти і не мішати ОСОБА_7 продовжувати рух до ОСОБА_23 . Після того як ОСОБА_22 наніс один удар ОСОБА_11 в обличчя, вона вчепилася двома руками в ліву руку ОСОБА_12 , чим спровукувала третій удар долонею в плече та відійшла від ОСОБА_7 (а.с. 84-90);

-відезаписом, наданим потерпілою ОСОБА_5 , із записом подій, що мали місце 06.02.2020 в с. Бистриця по вул. Центральна Надвірнянського району, на якому зафіксовано обставини конфлікту;

Показання потерпілої ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 та свідків, щодо фактичних обставин, встановлених судом, механізму та локалізації спричинення потерпілій ОСОБА_23 та потерпілій ОСОБА_24 тілесних ушкоджень узгоджуються між собою, а тому підстав вважати їх такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, у суда не має.

Суд звертає увагу на те, що обвинувачений не заперечував, що завдав ОСОБА_23 тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілій ОСОБА_24 тілесних ушкоджень, а остання отримала тілесні ушкодження внаслідок його захисту від її неправомірних дій, коли він відмахувався, спростовуються висновком експертаза № 72/67-Д від 27.02.2020 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень. А також роз`ясненнями експерта ОСОБА_18 , який в судовому засіданні підтримав висновок за № 72/67-Д від 27.02.2020 та роз`яснив, що тілесні ушкодження є умисними та виключив можливість їх утворення під час відмахування руками, оскільки для таких тілесних ушкоджень необхідно прикласти певних силових зусиль.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, підтверджується письмовими доказами:

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2020, відповідно до якої ОСОБА_4 повідомила, що 06.02.2020 о 15 год 30 хв. відома з вигляду особа в АДРЕСА_3 , за місцем проживання заявника нанесла тілесне ушкодження. Близько 3 ударів долонею в обличчя. Зазначила особу, яка вчинила кримінальне правопорушення як ОСОБА_7 , очевидці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 83);

-постановою Івано-Франківського міського суду від 19 квітня 2019 року, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становлять 170 гривень;

-постановою Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2019 року, якою ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень;

-відезаписом, наданим потерпілою ОСОБА_5 , із записом подій, що мали місце 06.02.2020 в с. Бистриця по вул. Центральна Надвірнянського району, на якому зафіксовано обставини конфлікту (а.с. 74);

-даними протоколу огляду речового доказу від 15.02.2020, відповідно якого слідчий провів детальний огляд відезапису з додатками до протоколу огляду речового доказу, а саме детальними фото зображеннями вигляду запису камери смартфону, наданої потерпілої ОСОБА_19 щодо подій, які мала місце 06.02.2020, де ОСОБА_7 вчиняє насильство щодо ОСОБА_4 (а.с. 76-80);

-даними протоколу слідчого експерименту та відеозаписом до нього за участю потерпіої ОСОБА_6 , в ході якого проведено детальне відтворення події, яка мали місце 06.02.2020 в АДРЕСА_3 (а.с. 86-90).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 126-1 КК України передбачено, що домашнім насильством є умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпіло особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

У постанові від 25 лютого 2021 року Верховний Суд (справа № 583/3295/19) зазначив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Таким чином, для кваліфікації дій особи за ст. 126-1 КК України потребує доведенню вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків.

Дослідженими доказами, поза будь-якими сумнівами, доведено, що ОСОБА_7 04.03.2019, 25.07.2019, 06.02.2020, тобто систематично, вчиняв умисні дії, які виразились у вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_4 , чим вчинив домашнє насильство, що призвело до її фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя.

Наведені докази повністю спростовують доводи сторони захисту про необґрунтованість обвинувачення.

В матеріалах провадження відсутні належні дані, які б викликали сумніви в щирості та достовірності послідовних пояснень потерпілих та показань свідків щодо систематичного вчинення домашнього насильства обвинуваченим по відношенню до потерпілої ОСОБА_4 .

Доводи сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_4 навмисно створює провокації обвинуваченому ОСОБА_7 з метою отримання від останнього квартири та здійснює тиск на нього, суд розцінює критично, оскільки ці обставини жодним чином не підтверджені, не впливають на висновки суду та не виправдовують обвинуваченого ОСОБА_7 .

Показання обвинуваченого щодо епізоду за ст. 126-1 КК України суд оцінює критично, та вважає ці показання є способом захисту і бажанням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження, ні потерпілі, ні свідки не заперечували, що саме обвинувачений ОСОБА_7 є тією особою, яка вчинила протиправні дії по відношенню до потерпілих, а обвинувачений не заперечував факт конфлікту. Їх показання є послідовними, логічними, узгоджуються між собою, а також з іншими доказами, вказаними вище.

Доводи обвинуваченого про те, що по відношенню до нього також були неправомірні дії з боку колишньої дружини не підтверджені належними дказами, тому суд вважає їх такими, що спрямовані на пом`якшення відповідальності та не відповідають встановленим обставинам в судовому засіданні.

Скріншоти з мережі вайбер щодо переписки обвинуваченого з потерпілою та аудізапис розмови, які досліджені в судовому засіданні, на думку суду підтверджують неприязні та конфліктні відносини між вже колишнім подружжям, та не спростовують висновків суду та не виправдовують обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого, що родичі колишньої дружини нанесли йому умисні тілесні ушкодження під час конфлікту 06.02.2020, не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Так як згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадженню № 0000108 від 07.02.2020 за заявою ОСОБА_7 , закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України 28.02.2020. Даний факт підтверджений показаннями слідчого ОСОБА_17 , який розслідував кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 про спричинення йому тілесних ушкоджень та під час досудового розслідування встановлено, що наявні в ОСОБА_7 тілесні ушкодження він отримав внаслідок оборони та стримуючих дій з боку потерпілих, тому кримінальне провадження було закрито.

Встановлені судом обставини свідчать, що обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони і не перевищував її меж, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні жодні докази того, що саме в момент спричинення потерпілими тілесних ушкоджень, з боку останніх була реальна загроза та існувало суспільно-небезпечне посягання на життя і здоров`я обвинуваченого.

Тому пояснення обвинуваченого про те, що він захищався від неправомірних дій потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд розцінює як обраний ним спосіб свого захисту.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судовому засіданні надали суду послідовні показання, які відповідають фактичним обставинам справи, конкретизували їх, наполягають на них.

Показання потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень час і місце спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються із висновком судово-медичної експертиз.

Доводи обвинуваченого про те, що по відношенню до нього також були неправомірні дії з боку колишньої дружини не підтверджені належними дказами, тому суд вважає їх такими, що спрямовані на пом`якшення відповідальності та не відповідають встановленим обставинам в судовому засіданні.

Дії обвинуваченого суд розцінює саме, як умисні дії психологічного характеру та свідчать про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом.

Отже, наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим відповідно до положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять, що обвинувачений ОСОБА_25 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ст. 126-1 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 ККУкраїни, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Також дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо дружини ОСОБА_4 , що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку (ч. 1 ст. 125 КК України) та нетяжкого злочину (ст. 126-1 КК України), особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, по місцю проживання та праці характеризується позитивно, працює, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, та вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Згідно висновків досудової доповіді від 09.10.2019, підготовлених органом пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб (а.с. 44-45).

Врахувавши особу винного, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, беручи до уваги думку потерпілих відносно покарання, які просять покарати обвинуваченого згідно закону, позицію захисника та обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та не розкаявся у вчиненому, тобто не усвідомив протиправність своєї поведінки, суд,дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкцій статтей за ці види кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, у виді громадських робіт та штрафу.

Разом з тим суд констатує наступне:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставі, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, який ОСОБА_7 було вчинено 06.02.2020.

Таким чином, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України дворічний строк давності з дня вчинення кримінального проступку станом на 16.06.2023 - закінчився, у зв`язку з чим ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми, про що просить прокурор.

Враховуючи, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, протиправні дії вчиняв протягом тривалого часу, вчиняв насильство щодо своєї дружини ОСОБА_26 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя, втрати позитивних емоцій, наявності негативних переживань у потерпілої, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого.

Суд вважає, що такі обмежувальні заходи із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів та цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Питання речових доказів необхідно вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України ,суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Визнати ОСОБА_7 винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання 240 годин громадських робіт.

На підставі, п.5 ч.1 ст.91-1 ККУкраїни застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк один місяць.

Речові докази: DVD-R диск, наданий потерпілою ОСОБА_5 , на якому зображено події, які мали місце 06.02.2020 в с. Бистриця по вул. Центральна, а також DVD-R диск із скрін-шотами з інтернет-мережі «Viber», та DVD-R диск із аудіозаписом розмови між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_4 , надані обвинуваченим ОСОБА_7 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000107..

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вироку суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1