Справа №587/620/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1003/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06 квітня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави в 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 53 680 грн.

Вказане клопотання прокурора вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_6 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 06 квітня 2023 року клопотання прокурора було задоволено.

Застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 04 червня 2023 року, включно.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КК України визначено заставу у сумі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 грн.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, докласти зусиль до пошуку роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нову, якою обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що обвинувачений вину у вчинених кримінальних правопорушень визнав повністю, шкоду завдана злочинними діями відшкодував, всі можливі та необхідні слідчі дії по даному кримінальному провадженню виконані, тобто у обвинуваченого не має необхідності якимось чином впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Відповідно, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо забезпечити запобіжним заходом не пов`язаним із позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинуваченого та захисника наявні розписки про отримання повідомлення, від прокурора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчать ті обставини, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні лише розпочинається, тому існує ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на потерпілого та свідків, з метою зміни їхніх показів стосовно причетності його до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Крім того, зазначене свідчить про існування процесуального ризику можливості з боку обвинуваченого протиправного впливу на учасників кримінального провадження з метою не лише зміни, але й відмови їх від дачі показів з метою уникнення ним кримінальної відповідальності та ускладнення процесу доказування вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, а оскільки, у разі визнання винуватості, останньому загрожує суворе покарання, виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, існує ймовірність того, що він, перебуваючи на волі може переховуватися від суду.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з тим, що ОСОБА_6 будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних корисних злочинів, маючи не зняту та непогашену судимість, може вчинити новий корисливий злочин, що підтверджує існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (справи «Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи вищезазначене, а також характер та суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до останнього запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки доводами клопотання доведена неможливість застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків і потерпілого.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого судом рішення та відсутність підстав для скасування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, судом було визначено розмір застави, у разі сплати якої обвинувачений буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 06 квітня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4