УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/500/23

Провадження № 1-кс/486/185/2023

06 червня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002009, внесеному 21.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

05.06.2023 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0002009, внесеному 21.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим відділенням ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002009, внесеному 21.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у громадянки України ОСОБА_4 , яка перебувала за місцем свого проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 08.04.2022 року, виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжено.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в період часу з 08.04.2022 року по 15.06.2022 року, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон «Redmi Note 8», який був підключений до мережі «Інтернет», з власної сторінки « ОСОБА_7 » у соціальній мережі «Одноклассники», маючи 68 осіб в категорії «Друзья», будучи учасником 196 груп в даній мережі, самостійно віднайшла та за власної ініціативи поширила на вказаній сторінці, яка є відкритою та загальнодоступною, матеріали невизначеному колу осіб, в яких міститься ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Так, упродовж зазначеного періоду, ОСОБА_4 , діючи умисно, розмістила на своїй сторінці « ОСОБА_7 )» у соціальній мережі «Одноклассники» матеріали, що містять ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, чим здійснила їх поширення на особистій сторінці в соціальній мережі, доступній невизначеному колу осіб, а саме: 08.04.2022 року, 06.05.2022 року, 10.05.2022 року, 12.05.2022 року, 14.05.2022 року, 15.06.2022 року.

12.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовуння, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Слідчий зазначає, що санкція ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає такий додатковий вид покарання як конфіскації майна.

Під час досудового розслідування отримано інформацію з КП «Бюро технічної інвентаризації м. Южноукраїнська» від 23.03.2023 року відповідно до якої право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_4 1/2 частки та ОСОБА_8 1/2 частки, про що зроблений запис за № 87 в реєстровій книзі № 14. Разом з тим, відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо права власності відсутня.

Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.05.2023 року, за ОСОБА_4 зареєстровано на праві спільної часткової власності 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про право на спадщину №1293 від 19.10.2017 року).

А тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна підозрюваного слідчий просив накласти арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана та захисник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2, 5 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказане майно, слідчий вказав на забезпечення можливої конфіскації майна, а також з метою запобігання можливості відчуження вказаного майна підозрюваним.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, а тому слід надати згоду на арешт майна підозрюваної ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002009, внесеному 21.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0002009 від 21.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , заборонивши відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1