Провадження № 1-кп/742/49/23
Єдиний унікальний № 742/4639/21
ВИРОК

іменем України

16 червня 2023 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001213 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яблунівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, працюючого, з вищою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

У С Т А Н О В И В :

06 липня 2021 року близько 07 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вихопив з рук потерпілої ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон марки iPhone 6S сірого кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4356 від 29 жовтня 2021 року - 1710 грн. та кинув його на асфальт, піднявши вказаний телефон відкрито поклав собі до кишені, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, категорично не визнав та надав показання, що дійсно до нього зателефонував брат та попросив приїхати за адресою: АДРЕСА_3 , де ніби то перебуває його дружина ОСОБА_6 , яка перед цим забрала їх спільного сина. Коли 06 липня 2021 року близько 07 год. 30 хв. під`їхав за вказаною адресою, то побачив ОСОБА_6 , яка виходила з під`їзду з сином, тому він до них підійшов привітатись. Проте, ОСОБА_6 почала на нього кидатись, ображати, виражатись нецезурною лайкою. Потім до нього підбіг на той час невідомий чоловік та почав кидатись з кулаками. Як згодом він дізнався, то був чоловік з яким проживала ОСОБА_6 . Брат обвинуваченого вийшов з під`їзду. Між учасниками почалася бійка, суматоха, розбірки з приводу того чого вона тут, чому не повертає дитину, чому не відповідає на дзвінки. Брат обвинуваченого забрав свого сина і поїхав, а він залишився. Також під`їхали і їх батьки, яким зателефував брат обвинуваченого. Його мати побачила як його б`ють невідомий чоловік та ОСОБА_6 . Вона почала захищати сина, та знімати все на телефон. Оксана ображала його батьків, кричала, нанесла удар батьку, вирвала з рук його телефон. Обвинувачений отримав тілесні ушкодження від них, і у нього випав його телефон із заднього карману штанів. Телефон був у білому чохлі. Тому дівчина свідок і бачила цей момент, а от який саме телефон впав, на думку обвинуваченого вона не могла бачити з такої відстані. У вікні на першому поверсі, поблизу виходу з під`їзду свідок кричала: «Що ви робите, я викличу поліцію». Обвинувачений підтвердив, що сперечався з нею чи вірно, чи не вірно забирати у батька дитину, розмова була емоційна. Був на емоціях, тому і показав непристойний жест потерпілій ОСОБА_6 . Мати його покликала і вони поїхали. Потім до них додому приїхала поліції та ОСОБА_6 , його звинувачували у викраденні телефона, побитті ОСОБА_6 та того невідомого чоловіка, викраденні дитини. Вони незаконно проникли до нього у двір, незаконно звинувачували, тисли. Поки його дід не вигнав їх. Але все це було зробленно навмисно, зі зла, з помсти. Її телефон йому не потрібен. Падав на землю його телефон, тому й свідок сплутала. Свідок жила в одному будинку з ОСОБА_6 , тому є її знайомою. До того ж вона була в окулярах, а в судове засідання прийшла без окуляр. Чого свідок говорить що саме він забрав у ОСОБА_6 телефон, йому не зрозуміло, скоріш її підговорили. Вона не могла цього бачити. Свідок викликала поліції у зв`язку із даною ситуацією, що його били, а не особисто за його якісь дії. Його брат лише забрав свого рідного сина. Підтвердив, що в той день його мати знімала відео даної події, воно було в іншій кримінальній справі, як воно з`явилось в цій справі йому не зрозуміло. Під час сутички телефону в руках у ОСОБА_6 не бачив. Вона його викладала, клала на лавку. Про це вона навіть казала під час слідчого експерименту…Але сам на лавці телефону не бачив, бо був у збудженому стані. Цивільний позов не визнав в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_9 просив суд ухвалити виправдувальний вирок та визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 186 КК України, яке інкриміновано обвинуваченому, скоєно саме ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала показання, що 06 липня 2021 року мала намір відвезти дитину в садочок. Коли виходили з під`їзду, то побачила, що у дворі стоїть ОСОБА_8 , брат її чоловіка. Під`їзд мав два виходи, проте потерпіла продовжила йти. Він стояв на вхідних дверях. В цей момен ОСОБА_8 починає її тримати, та з її рук виривають дитину та його забирає невідомий чоловік. Починається конфлікт. Її чоловік зайшов з іншого входу. Дитину виводять на інший вхід, там стояла заздалегідь підготовлена машина. Також підходять і її свекри. Починається бійка, штовханина, взаємні звинувачення. Вона встигла вибігти на інший вхід, бачила як відїхала машина з її сином. Коли повернулася, то на місці був її знайомий, у якого вона знімала квартиру, і який в той день мав їх відвезти в садочок. Між ним та ОСОБА_8 була бійка. Чула як кричала невідома їй дівчина. До цього взагалі її не знала. Спочатку телефон був у неї в кармані, потім поклала його на лавку, потім забрала, маючи намір зателефонувати в поліцію. ОСОБА_8 його вирвав з її рук та кинув на асфальт. Потерпіла побачила як по екрану пішла павутина, екран розбився. Від нього відлетів чохол, бо слабо тримався на ньому. Потім побачила як ОСОБА_8 підняв телефон та поклав собі в правий передній карман штанів. Більше телефону вона не бачила. Від усвідомлення того, що її сина викрали, була в шоковому стані. Чула як свідок ОСОБА_6 вказувала, що вже їде поліція. Підтвердила, що забирала чохол, який відлетів від телефону. Він лежав під лавкою. Телефон мала iPhone 6S сірого кольору, та з білим чохлом. Коли ОСОБА_8 забрав телефон то жодних фізичних дій до нього не застосовували, тільки просила повернути телефон. ОСОБА_8 дійсно підходив до балкону і балакав із свідком ОСОБА_6 . Коли попросила ОСОБА_8 повернути телефон, він показав їй непристойний жест, це і зафіксовано на відео, яке мається у матеріалах справи. Коли свідок сказала що їде поліції, свекруха покликала ОСОБА_8 , і вони поїхали. Підтвердила, що її свекруха знімала конфлікт собі на телефон та розповсюдила даний відеозапис по селу. Особисто її вітчиму, це відео скинув її колишній чоловік. Потім її мама його перекинула на телефон. Підтвердила, що був конфлікт із свекром, але телефону його не брала. Під час сутички жоден із сім`ї ОСОБА_6 не говорив, що вона нібито забрала телефон, це вони почали говорити коли приїхали до них додому з поліцією. Оскільки вважала, що чоловік міг поїхати із сином в с.Яблунівку, то їздила до будинку ОСОБА_6 з працівниками поліції, маючи чехол від телефону, і її мати, кинула його при всіх їм на подвір`я, вказавши, що якщо забрали телефон, то хай вже забирають і чохол. Вважає, що відібрання телефону було вчинено навмисно, оскільки на телефоні було дуже багато інформації з приводу їх сина, та конфліктів з чоловіком. Вказувала, що відновила номер телефону на наступний день. Вся сутичка була для неї несподіванкою, вказала, що перебувала в шоковому стані. Ця події тривала декілька хвилин, але для неї це було вічністю. Вони готувалися до даної події, та відібрання дитини.

Потерпіла та її представник підтримали цивільний позов щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 1710 грн., моральної шкоди в розмірі 40000 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 8400 грн. Наполягали на суворості покарання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 дала показання, що 06 липня 2021 року близько 7-8 год. ранку збирала дитину в садочок, почула крики на вулиці. Виглянувши у вікно, побачила натовп людей, вийшла на балкон, і відкрила вікно. Була сутичка між двома жінками та двома чоловіками, нецензурна лайка. Вона почала говорити щоб не били дівчину, бо її всі хапали і смикали з усіх сторін. Потім зайшла у свою кімнату та викликала поліцію. Коли повернулася на балкон, то сутичка продовжувалася. Бачила як обвинувачений вихопив із рук потерпілої телефон, та кинув його на асфальт біля лавки. Потерпіла мала намір чи то позвонити чи то зняти все шо відбувається. Від телефона відлетів чохол. Телефон був сенсорний, сірого кольору, з білим чохлом. Чохол був з логотипом марки айфон, тому й зробила висновок що він повинен відповідати й маркі телефона, а саме айфону. Бачила тріщини на екрані телефону. Потім обвинувачений швидко підняв телефон і забрав собі, поклавши його у карман штанів. Дівчина просила його щоб він повернув телефон. Потім потерпіла підняла чохол, який був під лавкою. Коли свідок вийшла на вулицю, у ОСОБА_6 був в руках лише чохол від телефону. У дівчини вже телефону не було, і вона не пам`ятала номера, щоб комусь зателефонувати для допомоги. Зі слів учасників, зрозуміла, що викрали дитину, і дівчина просила її повернути. На той момент потерпіла їй була взагалі не знайома, як і всі інші. Свідок проживає на першому поверсі, її балкон поблизу дверей під`їзду. Подія відбувалася поблизу за 1-1,5 м, тому їй все було добре видно. Події відбувалися дуже швидко, всі були в збудженому стані, в стресі. Після сутички, під лавкою знайшла і хрестик потерпілої, хто його зірвав їй не відомо. Чи забирала дівчина у когось телефон, не бачила. Але чула як дівчина просила чоловіка повернути її телефон. Обвинувачений та його батьки поїхали, не дочекавшись ні швидкої ні поліції. Має чудовий зір, окуляри не носить. Підтвердила, що літня жінка знімала подію на телефон.

Свідок ОСОБА_15 , мати обвинуваченого, дала покання, що влітку мали намір поїхати з чоловіком в лікарню. Коли їхали то зателефонував їх син та попросив під`їхати за однією адресою. Коли приїхали, то побачила бійку. Був її сив ОСОБА_8 , невістка ОСОБА_6 та ще один чоловік. Коли підбігла до них то просила, щоб вони заспокоїлись. Витягнувши телефон почала все знімати. ОСОБА_6 намагалася вихопити її телефон з рук. Син ОСОБА_8 її захищав від ОСОБА_6 . Невідомий чоловік бив її сина. І в цей час вона побачила як у ОСОБА_8 з кармана випав його телефон. Він його підняв. У ОСОБА_8 телефон був сірого кольору, чи він побився не бачила. Чохол телефон мав білий. Коли підняв свій телефон, то начебто поклав у штани в передній карман. Її чоловік також намагався їх заспокоїти. Була словесна перепалка між ними, образи. Оксана навіть вдарила її чоловіка. Він нагнувся і вона вихопила його телефон. Бачила як телефон ОСОБА_6 лежав на лавці. Щоб телефон ОСОБА_6 падав на асфальт такого не бачила. Так, ОСОБА_6 висловлювала претензії з приводу свого телефону до її сина ОСОБА_8 . Свідок чітко тоді їй повідомила, що телефон лежить на лавці, але відео вже в той момент не знімала. Оскільки між подружжям спір з приводу проживання їх спільного сина, тому дану справу вважає навмисною зі сторони ОСОБА_6 . Відео наявне в матеріалах справи, це дійсно те відео яке вона знімала на свій телефон під час конфлікту. Коли попросила сина ОСОБА_8 підти, щоб далі не було бійки, то він проходив повз ОСОБА_6 та показав їй якийсь жест, махнув рукою, ніби то відчепись. Її чоловік ОСОБА_6 не бив. Підтвердила, що до даної події ОСОБА_6 мала телефон iPhone, але оскільки протягом місяця син її розшукував, то їй не відомо який саме на момент конфлікту в неї був телефон.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Незважаючи на обрану тактику захисту, повне заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, незважаючи на викладену ним версію подій, вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю і підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду по справі доказами.

Так, крім показів допитаних в суді потерпілої та свідка ОСОБА_14 , вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, підтверджується й дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Супровідним листом Чернігівської обласної прокуратури від 14 липня 2021 року за №27р-21, згідно якого до Прилуцької окружної прокуратури та Головного управління Національної поліції направлено звернення ОСОБА_6 для організації розгляду в межах компетенції та прийняття рішення до вимог законодавства. Дата надходження до прокуратури 15 липня 2021 року.

Відповідно до додатку до даного листа, надано копію скарги, з відміткою «З електронної пошти», від ОСОБА_6 адресованої до Чернігівської обласної прокуратури щодо бездіяльності працівників поліції по факту викрадення малолітнього сина, побиття та відібрання мобільного телефону від 12 липня 2021 року. Зазначає, що нею було написано не одну заяву щодо вчинення правопорушень, але поліція не вчиняє жодних дій, не вносить відомості до ЄРДР. Повідомила про свідків, надала відеоматеріал подій, вказала на осіб які вчинили дані злочини, проте жодні дії не вчиняються.

Заявою ОСОБА_6 від 07 липня 2021 року до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області щодо притягнення ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , які 06 липня 2021 року близько 07 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , без будь-яких на те причин вчинили розбійний напад на неї та її малолітнього сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Айфон 6с» сірого кольоу, та в її присутності без її дозволу примусово посприяли у викраденні її сина ОСОБА_20 . Просила внести відповідні відомості та розпочати досудове розслідування.

Вказані обставини стали підставою для внесення 19 липня 2021 року відомостей до ЄРДР за №0001213 та початку досудового розслідування СВ Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області за фактом надходження заяви від ОСОБА_6 про те, що 06 липня 2021 року ОСОБА_8 відкрито заволодів її мобільним телефоном iPhone 6S.

Постановою прокурора Прилуцької окружної прокуратури від 23 листопада 2021 року, відповідно до якої в провадженні Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області знаходились матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000436 від 07 липня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.146 КК України, за заявою ОСОБА_6 про те, що 06 липня 2021 року ОСОБА_18 наніс їй тілесне ушкодження, за заявою ОСОБА_6 про те, що 06 липня 2021 року її чоловік ОСОБА_17 , з яким вона знаходиться на стадії розлучення, викрав сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою ОСОБА_6 про те, що 06 липня 2021 року ОСОБА_8 відкрито заволодів її мобільним телефоном iPhone 6S. В ході проведення досудового розслідування 22 липня 2021 року прокурор об`єднав кримінальні провадження за вказаними фактами. У подальшому встановлено, що відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_8 . Тому виділено з матеріалів кримінального провадження, вненого до ЄРДР за №0000436 від 07.07.2021 копії та оригінали матеріалів досудового розслідування відносно факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Постановою про призначення судової товарознавчої експертизи від 28 жовтня 2021 року та Висновком експерта судово-товарознавчої експертизи ОСОБА_21 №4356 від 29 жовтня 2021 року, відповідно до яких ринкова вартість станом на 06 липня 2021 року мобільного телефону марки «Iphone 6S» з вмонтованою пам`яттю 32 Gb, сірого кольоу, придбаного в 2019 році бувшому у використанні, з сім картою мобільного оператора «Київстар», без гарнітури, без додаткової карти пам`яті в робочому стані, з розбитим екраном по всьому його периметру, складає 1710 грн.

Клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів від 18 серпня 2021 року, ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 25 серпня 2021 року про тимчасовий доступ до речей і документів, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 22 вересня 2021 року, описом речей і документів, які вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 22 вересня 2021 року та відповідною роздруківкою, згідно яких вбачається, що мобільний телефон марки «Iphone 6S» з сім картою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_1 , перестав працювати 06 липня 2021 року о 07.31. Поновився на наступний день 07 липня 2021 року.

Протоколом огляду предмета від 30 липня 2021 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом до нього, наданого потерпілою ОСОБА_6 , встановлено, що біля під`їзду будинку знаходиться обвинувачений ОСОБА_8 , який одягнутий в чорний светр та сірі штани, біля нього знаходиться потерпіла ОСОБА_6 , яка одягнута в штани синього кольору, кросівки білого кольору та футболку темного кольору, вона підходить до чоловіка на вигляд 50-ти років, який одягнений в темні штани та смугасту футболку, який говорить даній жінці нецензурні слова, вона в свою чергу повертається до чоловіка спиною і мовчить. На даному відео не видно, але чути голос жінки, яка проводить зйомку та кричить: «Двоє дітей покинув та прийшов до чужої сім`ї», далі говорить: « ОСОБА_8 поїхали, поїхали», чоловік в смугастій футболці знову виражається нецензурною лайкою. Біля під`їзду залишається стояти ще один молодий чоловік, одягнутий в світлий одяг. Обвинувачений стоїть поблизу балкону першого поверху, поблизу виходу з під`їзду, голосно говорить та жестикулює руками. Далі обвинувачений відходить від під`їзду та рухається в бік жінки, яка знімає дане відео. Проходячи повз потерпілу, яка говорить йому - телефон мій віддай (придурошне), обвинувачений показує їй непристойний жест та проходить повз неї.

Письмовою заявою потерпілої ОСОБА_6 від 30 липня 2021 року, відповідно до якої вона надала слідчому диск DVD-R з відеозаписом, на якому відображено факт заволодіння її мобільним телефоном.

Даний відеозапис, записаний на DVD-R 16х4.7 Gb 120min, постановою слідчого від 30 липня 2021 року визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження.

Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому злочину за ч.1 ст.186 КК України, незважаючи на версію обвинуваченого про подію, поза розумним сумнівом доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

При цьому суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_15 , оскільки будучи матір`ю обвинуваченого, вона є зацікавленою в розгляді даної справи задля уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та її покази не узгоджуються з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами та надавались з метою заплутати судовий розгляд.

Показання обвинуваченого щодо наявності у нього мобільного телефону сірого кольору з білим чохлом та його падіння під час конфлікту, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли і, на думку суду, вони зумовлені спробою уникнути останнім кримінальної відповідальності.

При цьому допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 ствердно вказала, що на її очах обвинувачений вихопив з рук потерпілої телефон, який був сенсорний, сірого кольору, з білим чохлом. Чохол був з логотипом марки айфон, тому й зробила висновок що він повинен відповідати й маркі телефона, а саме айфону. Бачила тріщини на екрані телефону. Потім обвинувачений швидко підняв телефон і забрав собі, поклавши його собі у карман штанів. При цьому потерпіла просила його їй його повернути. Чохол, який відлетів від телефону потерпіла підняла, і вже коли свідок вийшла на вулицю, у ОСОБА_6 був в руках лише чохол від телефону, а телефону не було і вона не пам`ятала номера, щоб комусь зателефонувати для допомоги.

Її показання в судовому засіданні щодо обставин відкритого викрадення мобільного телефону є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, та не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Що також підтверджується даними оператора мобільного зв`язку, а саме з вказаного часу 07 год. 31 хв. мобільний телефон марки «Iphone 6S» з сім картою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_1 , перестав працювати, і лише на наступний день, після відновлення номеру телефону, як то вказувала потерпіла, був активний даний номер.

Показання потерпілої і свідка не містять істотних суперечностей і узгоджуються між собою та іншими доказами, й підстав не довіряти їм у суду немає. Судом не встановлено, що свідок, яка безпосередньо допитана судом, заінтересована у справі, оскільки вона, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за давання завідомо не правдивих показань і за відмову від давання показань, в випадках, не передбачених законом, приведена судом до присяги, заперечувала наявність у нею яких би то відносин як з обвинуваченим так і з потерпілою. Наявність причин обмовляти обвинуваченого цим свідком, судом не встановлено.

За таких обставин, як показами потерпілої так і даного свідка, а також досліджені в судовому засіданні докази в сукупності спростовуються посилання сторони захисту, що телефон лежав на лавці, та обвинувачений його не викрадав.

При цьому суд приймає до уваги саме висновок судово-товарознавчої експертизи ОСОБА_21 №4356 від 29 жовтня 2021 року, відповідно до якого ринкова вартість станом на 06 липня 2021 року мобільного телефону марки «Iphone 6S», складає 1710 грн.

Проведена в ході досудового розслідування експертиза від 19 серпня 2021 року за №СЕ-19/125-21/7235-ТВ, щодо ринкової вартості мобільного телефону марки «Iphone 6S», сірого кольору, придбаного бувшим у використанні в 2019 році, з урахуванням зносу станом на 07 липня 2021 року, встановила, що його вартість може становити 1315 гн. 89 коп.

Тобто у даному випадку експерт не зміг встановити точну вартість викраденого майна.

Положеннями ч. 2 ст. 242 КПК передбачено обов`язковість визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

З приводу посилання захисника на недопустимість висновку експерта,

оскільки предмет злочину - мобільний телефон не був безпосереднім об`єктом

експертного дослідження, експерту було надано неправильні, на його думку,

вихідні дані, то суд враховує, що судову товарознавчу експертизу було призначено відповідно до вимог кримінального процесуального закону на підставі постанови слідчого. На вирішення експерта було поставлено відповідне питання щодо ринкової вартості, з урахуванням зносу, станом на 06 липня 2021 року мобільного телефону марки Iphone 6S з вмонтованою пам`яттю 32 Gb, сірого кольоу, придбаного в 2019 році бувшому у використанні за суму 4500 грн. Но момент грабежу даний мобільний телефон був з сім картою мобільного оператора «Київстар», без гарнітури, без додаткової карти пам`яті в робочому стані, з розбитим екраном по всьому його периметру. Відповідно до висновку вказаної експертизи вартість майна визначалася згідно із загальноприйнятими методами проведення судово-товарознавчих експертиз та з огляду на методичні матеріали щодо визначення вартості на не представлені на дослідження товари народного споживання не продовольчих груп.

За таких обставин даний доказ отримано під час досудового слідства із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Те, що речові докази та матеріали провадження не надавалися безпосередньо експертові, не є підставою для

визнання висновку товарознавчої експертизи недопустимим доказом.

Крім того, суд враховує, що як під час досудового розслідування так і судового розгляду ні захисником, ні обвинуваченим клопотання про проведення повторної

товарознавчої експертизи не заявлялось.

З урахуванням конкретних обставин провадження підстави для визнання висновку експерта судової товарознавчої експертизи недопустимим доказом, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 24.09.2020 у справі No 403/290/18 (провадження No 51-2125км20).

Заперечення сторони захисту щодо наявності у власності потерпілої саме телефону марки «Iphone 6S» спростовуються як показаннями самої потерпілої так і свідка ОСОБА_14 . Щодо наявності такого телефону у потерпілої до конфлікту між подружжям, вказувала і свідок ОСОБА_15 .

Крім того, доводи сторони захисту про недопустимість доказів у справі через те, що прокурором не надано жодного доказу, якими б підтверджувалися повноваження слідчих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та прокурорів з 19 липня 2021 року по 22 листопада 2021 року, на проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, є безпідставними.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 листопада 2022 року у справі №750/3475/19 (провадження №51-1651км22) вказав, що способом оформлення рішення про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів (слідчих), які здійснюють досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні, є постанова керівника відповідного органу прокуратури чи то органу досудового розслідування.

Процесуальне рішення про визначення прокурора, групи прокурорів, (слідчого) не є самостійним доказом у кримінальному провадженні в розумінні статті 99 КПК України. Якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано під процесуальним керівництвом не уповноваженої особи, зазначені постанови підлягають дослідженню з подальшим наданням їм оцінки.

Ч. 3 ст. 89 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК України).

Розумно очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від сторони захисту.

Захисник під час судового розгляду не ставив під сумнів повноваження процесуального керівника та слідчих у провадженні через відсутність, на його думку, постанов про визначення групи прокурорів (слідчих).

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Також Суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 серпня 2022 року ще раз підтвердила обґрунтованість такого підходу і дійшла висновку, що: «У випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося».

Суд також не може погодитися з доводами сторони захисту, щодо відсутності жодного доказу щодо наявності у ОСОБА_8 корисливого мотиву, з огляду на наступне.

Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) характеризується об`єктивними та суб`єктивними ознаками. Об`єктивні ознаки відкритого викрадення це викрадення, що вчиняється у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи.

Предметом грабежу є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи.

Протиправність дій винної особи полягає в тому, що під час відкритого викрадення у винного немає жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна у потерпілого.

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 КК, характеризується лише прямим умислом і корисливим мотивом, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде з володіння власника чи законного володільця майна, розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізувати свої правомочності щодо цього майна.

Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків: винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

У випадку звернення винним чужого майна у свою користь або в користь третіх осіб у діях винного є корислива мета, яку винний досягає самим фактом звернення майна.

Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі №727/950/20 (провадження №51-4290ск20).

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював те, що майно, яким він заволодіває, є чужим для нього, свої дії він вчиняє у присутності потерпілої та інших осіб, його дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачав суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажав їх настання.

Досліджені в судовому засіданні докази доводять, що інкримінований ОСОБА_8 злочин останнім було вчинено саме з корисливого мотиву.

На що вказують і надані сторонами докази щодо спору між колишнім подружжям з приводу місця проживання неповнолітньої дитини.

Встановлені в судовому засіданні обставини вчинення кримінального правопорушення, жодним чином не спростовуються результатами проведеного обшуку та матеріалами тимчасових доступів до інформації про телекомунікаційні послуги, як на тому наполягає сторона захисту.

Таким чином, оцінюючи вищевикладені докази у їх сукупності, належності, допустимості, та взаємопов`язаності, суд приходить до висновку, що не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , свідчить про обраний ним спосіб захисту, спрямований на бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений ним злочини. Тому, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України доведена, і його дії слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, що згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд також враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, вчинив його умисно, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання характеризується позитивно, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 27 вересня 2021 року за №468, на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» від 24 вересня 2021 року за №261, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, працюючого, не одруженого, раніше не судимого, приймаючи до відома досудову доповідь органу з питань пробації щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, що обтяжує таке, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді штрафу на користь держави у межах санкції даної статті.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, згідно з ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 в якому остання просить стягнути з обвинуваченого на її корить в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1710 грн. (вартість викраденого телефону), моральної шкоди 40 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8400 грн.

Щодо позовних вимог, про стягнення матеріальних збитків, які полягають у відшкодуванні вартості викраденого майна, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає, що 1710 грн. матеріальної шкоди підтверджується матеріалами кримінального провадження та підлягають задоволенню.

Що стосується моральної шкоди, то згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Тому з урахуванням тяжкості перенесених потерпілою моральних страждань, суд вважає за необхідне частково задоволити позовну заяву в частині стягнення моральної шкоди, а саме на суму 5000 грн., який відповідає принципу моральності, співмірності та достатності.

Відповідно п. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу враховано до складу процесуальних витрат.

Частина 2 ст. 120 КПК України відносить витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого до витрат на правову допомогу.

Положеннями ст. 119 КПК України суду надано право враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат.

На обґрунтування вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу потерпілою надано договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2021 року із адвокатом ОСОБА_7 на надання правової допомоги в якості представника у кримінальному провадженні під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001213 від 23.11.2021 в суді першої інстанції; розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням правничої допомоги на суму 8400 грн. за договором від 29 грудня 2021 року, та квитанцію до прибуткового касового ордера від 29 грудня 2021 року на суму 10 000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд враховує складність справи та виконані адвокатом послуги виключно на стадії судового розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторін, з урахуванням критеріїв дійсних адвокатських витрат, їх необхідності та розумності, а також клопотання сторони захисту щодо відмови у задоволенні даних вимог, керуючись принципом обґрунтованості, вважає за необхідне їх зменшити до 5 000 грн.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, в частині витрат пов`язаних з проведенням експертиз по кримінальному провадженню, стягнути з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.ст. 118, 124, 126 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.;

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1710 грн. матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок витрат понесених на правничу допомогою.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню 664 грн. 86 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили:

- диск DVD-R 16х4.7 Gb 120min - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1