Провадження №1-кс/522/5815/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про накладення арешту на автомобіль марки «Nissan», моделі «Micra», 2006 року випуску, з д.н.з. « НОМЕР_1 », в кузові коричневого кольору, vin-code: НОМЕР_2 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001212 від 09.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.09.2023 року до ЧЧ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона просить вжити заходів правового характеру до невстановленої особи, яка у період часу з 16:50 год. 07.09.2023 по 10:50 год. по 09.09.2023 знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 64, незаконно заволоділа транспортним засобом марки Nissan Micra з д.н.з. НОМЕР_3 , чим завдала значної шкоди потерпілому.ЖЄО №22404.

Під час досудового розслідування було проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, пляж Ланжерон, 14, в ході якого було виявлено та вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Nissan», моделі «Micra», 2006 року випуску, з д.н.з. « НОМЕР_1 », в кузові коричневого кольору, vin-code: НОМЕР_2 , який належить потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевказаний автомобіль було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

На думку сторони обвинувачення, зазначене майно можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення.

Тому слідчий просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, згідно письмової заяви просить розглянути клопотання без її участі. Крім того, зазначила, що на теперішній час всі слідчі (розшукові) дії з транспортним засобом проведено, у зв`язку з чим відпала необхідність в накладенні арешту.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого було повідомлено належним чином.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно ч.1 ст.318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що на теперішній час всі слідчі (розшукові) дії з транспортним засобом проведено, у зв`язку з чим відпала необхідність в накладенні арешту.

Отже, дослідивши матеріали клопотання встановлено, що жодних правових підстав для накладення арешту на автомобіль не вбачається.

Тому у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

15.09.2023