УХВАЛА

19 червня 2023 року

м. Київ

справа № 946/5526/22

провадження № 51-3642ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 14 березня 2023 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо нього.

Відповідно до ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

У змісті касаційної скарги засуджений не указує яких саме порушень норм матеріального та процесуального права допущено судом першої інстанції, яким обставинам неправильно надано правову оцінку та чи було це предметом перевірки суду апеляційної інстанції, зазначаючи при цьому про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оцінку доказів на предмет їх достовірності та належності, що не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, а відноситься до компетенції перевірки апеляційного суду.

Про те, яких порушень норм матеріального або процесуального закону припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, в касаційній скарзі також не йдеться.

Засуджений зазначає, що є уродженцем республіки Молдова та не володіє українською мовою, однак документи у кримінальному провадженні йому не було перекладено на мову, якою він володіє, чим, на його переконання, порушено приписи ст. 29 КПК.

За змістом ч. 3 ст. 29 КПК суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22, ч. 3 ст. 26 КПК передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

За п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та, в разі необхідності, користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження (ч. 3 ст. 43 КПК).

У касаційній скарзі не зазначено, чи зверталась сторона захисту до суду першої або апеляційної інстанцій з відповідним клопотанням про залучення перекладача для ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, якщо так, то яких порушень приписів КПК припустилися суди в частині його вирішення.

Також засуджений стверджує, що при апеляційному перегляді вироку місцевого суду одні клопотання захисника були проігноровані, а інші - залишені без задоволення, проте не конкретизує які саме клопотання були подані захисником та яких приписів кримінального процесуального закону припустився суд апеляційної інстанції при вирішенні цих клопотань, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, передбачені статтями 404, 405 КПК.

Колегія суддів звертає увагу, що звернення до Суду із касаційною скаргою, викладеною іноземною мовою, не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч. 1 ст. 29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

За таких обставин, при оскарженні до касаційного суду судового рішення, скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817 кмо 21).

Якщо особи не володіють мовою судочинства, вони можуть скористатися послугами перекладача для перекладу своїх скарг, клопотань, інших процесуальних документів, зокрема й з метою забезпечення можливості проведення з`ясування судом наявності в особи, яка звертається з касаційною скаргою, прав і підстав для цього.

Учасники провадження, які потребують послуг перекладача можуть порушити питання про таке залучення відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460- VI та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 24 червня 2016 року № 401.

Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. При цьому вони повинні бути належним чином оформлені відповідно до вимог розділу ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, а саме: у прошитому, пронумерованому вигляді, засвідчені та скріплені відповідною печаткою суду.

У недотримання вищевказаної норми, засудженим до касаційної скарги додано копії вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2022 року, а також ухвали Одеського апеляційного суду від 14 березня 2023 року частина відображеного тексту якої є нечитабельною. Указані копії судових рішень не засвідчені відповідно до чинного законодавства.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3