18.05.2023
Справа № 642/800/23
Провадження № 1-кс/642/1143/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, дистанційно в режимі відеоконференції з Шевченківським районним судом м. Чернівці, клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001278 від 09.12.2022, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2023 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 з проханням скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2023, в рамках кримінального провадження № 0001278 від 09.12.2022, а саме: на автомобіль марки «Volkswagen», моделі « Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватись вказаним автомобілем до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, залишивши арешт щодо заборони розпоряджатись транспортним засобом у будь-який спосіб. Зобов`язати слідчого та інших уповноважених осіб, повернути законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортний засіб «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, який зберігається на території спеціального майданчику центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4-А, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 20.03.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, накладено арешт на вилучене майно під час огляду місця події від 03.03.2023 року у період часу з 10 год. 40 хв. до 10 год. 50 хв. за адресою: с. Вашківці Чернівецької області - автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 .

Так, дійсно, власником наведеного майна, автомобіля «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору є ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю з РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) від 11.04.2023 року № 31/24/22А3-978-05-2023.

На даний час, ОСОБА_5 не є підозрюваною за кримінальним провадженням № 0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках якого прийнято рішення про арешт майна.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини ( зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Тому вважає, що на теперішній час відсутні підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту майна - автомобіля марки «Volkswagen», моделі « Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 , та потреба у арешті зазначеного автомобіля відпала, а арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 року слід скасувати. Згадана обставина змушує звернутися за захистом її прав до слідчого судді з наведеним клопотанням.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти скасування арешту майна, оскільки автомобіль марки «Volkswagen», моделі « Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

20.03.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, накладено арешт на вилучене майно під час огляду місця події від 03.03.2023 року у період часу з 10 год. 40 хв. до 10 год. 50 хв. за адресою: с. Вашківці Чернівецької області - автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_5 .

17.04.2023 до суду звернувся представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 з клопотанням, в якому просить скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2023, в рамках кримінального провадження № 0001278 від 09.12.2022, а саме: на автомобіль марки «Volkswagen», моделі « Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватись вказаним автомобілем до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, залишивши арешт щодо заборони розпоряджатись транспортним засобом у будь-який спосіб. Зобов`язати слідчого та інших уповноважених осіб, повернути законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортний засіб «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, який зберігається на території спеціального майданчику центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4-А, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

Власником автомобіля «VOLKSWAGEN» моделі «GOLF», ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору є ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю з РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС) від 11.04.2023 року № 31/24/22А3-978-05-2023.

На даний час, ОСОБА_5 не є підозрюваною за кримінальним провадженням №0001278 від 09.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України, в рамках якого прийнято рішення про арешт майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України одним з принципів кримінального провадження є недоторканність права власності, відповідно до якого позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Правовою підставою для накладення арешту зазначено п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ч.11 ст.170 КПК передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ст.173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зазначені положення закону кореспондуються з положеннями статті 100 КПК, відповідно до якої речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю (ч.1 ст.100 КПК), а відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Отже на теперішній час вилучення у ОСОБА_5 належного їй автомобіля - та позбавлення її права користування своєю власністю не є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження в контексті положень розумності, співрозмірності та виправданості. Як вбачається, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем майна, права та законні інтереси якої порушуються даним заходом забезпечення, оскільки, процесуальним рішенням накладені обмеження у користуванні та розпорядженні цим майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2016року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» передбачено, що особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку передбаченому ст.174 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Також слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276 - 279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173, 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001278 від 09.12.2022 задовольнити.

Скасувати частково арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 20.03.2023, в рамках кримінального провадження №0001278 від 09.12.2022, на автомобіль марки «Volkswagen», моделі « Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом скасування заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватись вказаним автомобілем до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, залишивши арешт щодо заборони розпоряджатись транспортним засобом у будь-який спосіб.

Зобов`язати слідчого та інших уповноважених осіб, повернути законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортний засіб «Volkswagen», моделі «Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , сірого кольору, який зберігається на території спеціального майданчику центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4-А, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1