Провадження № 1-кс/947/6275/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000166 від 12.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000166 від 12.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів у складі прокурорів першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Департаменту патрульної поліції НПУ № 1194о/с від 17.12.2018 року ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Установлено, що 05.05.2023 року у родини ОСОБА_6 загинула їх малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який випав з 5 поверху будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаним фактом СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 від 05.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України. Враховуючи те, що родина ОСОБА_6 не обізнана в кримінально-процесуальному законодавстві України, та їм невідомі можливі наслідки досудового розслідування у кримінальному провадженні, 06.05.2023 року або 07.05.2023 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням наразі не встановлено вони вирішили, звернутись до давнього знайомого співробітника поліції ОСОБА_5 , якому близько 2-2,5 років тому ОСОБА_8 здійснював ремонтні роботи у квартирі для отримання відповідних консультацій.

У подальшому, для отримання вказаних консультацій, ОСОБА_9 зателефонувала до ОСОБА_5 , повідомила останньому про факт нещасного випадку, який стався з її малолітнім сином ОСОБА_7 та про те, що співробітниками СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні та попросила приїхати ОСОБА_5 до них.

У період з 06.05.2023 року по 07.05.2023 року, біль точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави для вирішення питання про подальше закриття кримінального провадження, розпочатого за фактом смерті малолітньої дитини ОСОБА_9 .

Реалізовуючи злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 , що йому необхідно з`їздити до СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області для з`ясування обставин факту нещасного випадку та стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 від 05.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як зазначає сторона обвинувачення, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на посаді інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в період з 07.05.2023 року по 08.05.2023 року в обідній час доби, більш точний час та дату досудовим розслідування не встановлено, попередньо зателефонувавши ОСОБА_9 , прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся з останньою та її матір`ю ОСОБА_10 .

Під час розмови з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, повідомив, що кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_7 , розслідується слідчим СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, та для впливу на слідчого за прийняття рішення про закриття кримінального провадження № 0000622 ОСОБА_9 необхідно надати йому грошові кошти у розмірі 500 доларів США. На вказану незаконну вимогу ОСОБА_5 , ОСОБА_11 погодилась.

Далі, 11.05.2023 року близько 14:08 годин, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 повідомив, що сума, яку йому потрібно передати для вирішення її питання змінилась та складає вже 600 доларів США, яку їй необхідно надати впродовж декількох днів, а у випадку, якщо ОСОБА_9 найближчим часом не надасть обумовлену суму грошових коштів, вона та її чоловік ОСОБА_8 будуть притягнуті до відповідальності і у подальшому будуть позбавленні батьківських прав на їх спільну доньку.

Розуміючи незаконність вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_9 при першій можливості 12.05.2023 року, з метою викриття та припинення злочинної діяльності останнього, звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою про злочин. Після чого дії, які ОСОБА_9 вчиняла за зазначеним фактом та за вказаними обставинами, здійснювалися під контролем правоохоронних органів.

Надалі, 16.05.2023 року близько 13:40 годин, продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на особисте збагачення, ОСОБА_5 прибув до квартири

АДРЕСА_2 , та діючи умисно, з корисливих мотивів, вимагав та одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 600 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України на 16.05.2023 року становить 21941,16 гривень, за здійснення ним впливу на слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, який відповідно до п. п. «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» являється особою уповноваженою на виконання функцій держави, з метою закриття вищевказаного кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одразу після одержання неправомірної вигоди, о 14 год. 24 хв. ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Під час затримання ОСОБА_5 , здійснено його особистий обшук, за результатом якого у передній правій кишені джинсів останнього виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy M31», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету В1016721, банкноти, схожі на грошові кошти долари США, номіналом по 100 доларів, в кількості 6 штук з наступними серіями та номерами: LB69576734I; BI06505291A; HB56200338P; AB66503913P AB30295014P; AI21376765А, які вилучено та поміщено до сейф пакету В1016722.

Постановою слідчого вилучені речі було визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що вони можуть містити у собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Відповідно до викладених обставин виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, яке визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження з метою виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000166 від 12.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

В рамках вказаного кримінального провадження було затримано в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_5 та здійснено його особистий обшук, за результатом якого у передній правій кишені джинсів останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy M31», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та банкноти, схожі на грошові кошти долари США, номіналом по 100 доларів, в кількості 6 штук з наступними серіями та номерами: LB69576734I; BI06505291A; HB56200338P; AB66503913P AB30295014P; AI21376765А.

Вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що воно має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та імовірно містить у собі відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, слідчим 16.05.2023 року було винесено постанову про визнання вилученого майна речовими доказами в рамках кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту тимчасово вилученого майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертиз із ним.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000166 від 12.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 16.05.2023 року в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , а саме на:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy M31», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 ;

- банкноти, схожі на грошові кошти долари США, номіналом по 100 доларів, в кількості 6 штук з наступними серіями та номерами: LB69576734I; BI06505291A; HB56200338P; AB66503913P AB30295014P; AI21376765А.

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1