Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
29.08.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/410/23, за апеляційною скаргою захисниці підозрюваного ОСОБА_6 , адвокатки ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України,
запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання: АДРЕСА_1 до 03.09.2023 включно.
Цією ухвалою підозрюваного ОСОБА_6 зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З матеріалів клопотання убачається, що 01 серпня 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 із застосуванням електронних засобів контролю та з покладенням відповідних процесуальних обов`язків. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжких злочинів, за яке у разі доведення вини ОСОБА_6 , може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Слідчий у клопотанні також посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення нетяжкого злочину, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 має реальну можливість покинути територію України як у межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватись на території України. Існує ризик незаконного впливу на свідків, які ще не допитані, а також на понятих, експертів та спеціалістів які були та будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. При цьому, з метою незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та зміни ними показань, ОСОБА_6 може вчинити інші кримінальні правопорушення проти їх життя та здоров`я, пов`язані із застосуванням чи погрозами застосування насильства, тілесних ушкоджень, або із погрозами знищення їхнього майна, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 129, 194, 195 КК України, тощо. Слідчий вказує і на наявність ризику перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином: шляхом використання своїх зв`язків для незаконного впливу на понятих, свідків, спеціалістів, які брали участь у першочергових слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Окрім того, слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт цілодобово, не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років. На переконання слідчого судді, наведені у клопотанні обставини є підставами вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема, ризик щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду має місце при обставинах, за яких підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у результаті визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від слідства та суду. Щодо ризику незаконного впливу на учасників кримінального провадження, то слідчий суддя бере до уваги той факт, що у вказаному кримінальному провадженні не проведено допит всіх свідків, що у свою чергу збільшує ризик ймовірного впливу підозрюваного на останніх. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя вважає необґрунтованим та недоведеним. Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем, призваний до лав ЗСУ, має постійне місце проживання, та хорошу службову характеристику, одружений, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, з вищою освітою, юрист. З огляду на доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальних обов`язків.
В апеляційній скарзі адвокатка ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 . Вважає, що підозра ґрунтується виключно на показах потерпілих та свідків. На думку апелянтки, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від слідства та суду; також відсутні докази на підтвердження того, що існує ризик незаконного впливу на свідків, експерта, інших учасників у кримінальному провадженні. Вказує і на те, що на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали органом досудового розслідування не вчинено жодних процесуальних дій у кримінальному провадженні. Адвокатка ОСОБА_7 зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 мобілізувався до лав ЗСУ і став на захист України, яку захищав, у тому числі у зоні бойових дій у період з квітня 2022 по квітень 2023, за що отримав нагороду. Також не взято до уваги те, що підозрюваний позитивно характеризується, раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, проходить службу у м. Херсон, постійно перебуває на військовій службі, має дружину, на його утриманні троє малолітній дітей. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, обравши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає приписам ст. ст. 177, 181, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні Шостого СВ (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 246, ч. 2 ст. 296 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання брали участь підозрюваний ОСОБА_10 та його захисниця адвокатка ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог, передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: протоколом допиту потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , свідком ОСОБА_16 , протоколами допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , - на підставі яких 01.08.2023 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру. Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_6 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що сторона захисту не посилається на будь-які обставини та докази, які б свідчили про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Як такі, що не свідчать про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що підозра ґрунтується виключно на показах потерпілих та свідків. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у чинному КПК України не вказується на те, які саме докази - показання потерпілих та свідків чи інші докази, можуть слугувати підставою для оголошення підозри, а лише обов`язковим є їх достатність та належність для висунутої підозри.
При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення нетяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, про що також свідчить і той факт, що у кримінальному провадженні ще не проведено допиту всіх свідків.
При цьому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про необґрунтованість ризику перешкоджання підозрюваним ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином. Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не додано будь-яких доказів, які б із достовірністю свідчили про наявність передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, у зв`язку з чим доводи клопотання в цій частині грунтуються на припущеннях.
Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж цілодобовий домашній арешт, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам, зокрема передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від слідства та суду, а докази на підтвердження того, що існує ризик незаконного впливу на свідків, експерта, інших учасників у кримінальному провадженні, відсутні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 мобілізувався до ЗСУ і став на захист України, яку захищав, у тому числі у зоні бойових дій у період з квітня 2022 по квітень 2023, за що отримав нагороду; позитивно характеризується, раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, проходить службу у м. Херсон, постійно перебуває на військовій службі, має дружину, на його утриманні троє малолітніх дітей, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, також визнає такими, що не свідчать про відсутність вищенаведених ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання, у тому числі і особистого зобов`язання.
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали органом досудового розслідування не вчинено жодних процесуальних дій у кримінальному провадженні. Відхиляючи ці доводи колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ці доводи не підтверджені будь-якими доказами, що матеріали кримінального провадження сторонам не відкривались.
При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Тому, доводи вимоги апеляційної скарги про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - апеляційний суд визнає такими, що не заслуговують на увагу, вважаючи, що наведені в клопотанні та ухвалі факти, які знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, не дають підстав для відмови в задоволенні клопотання, у тому числі й із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - до 03 вересня 2023 року включно.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалася.
Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: