Дата документу 24.04.2023
Справа № 334/1952/18
Провадження № 1-в/334/100/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі - Александровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Москаленко Лесі Петрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Москаленко Л.П. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими листами № 334/1952/18 виданими 05.03.2020 року та 10.03.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1392,07 грн.

В обґрунтування своїх вимог державний виконавець зазначив, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження 66028814 з виконання виконавчих листів № 334/1952/18 виданих 05.03.2020 та 10.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 20000,00 гри. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., що разом складає: 30 000,00 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1392,07 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на неодноразові запити з Державної Фіскальної Служби України та Пенсійного Фонду України боржник на обліку не перебуває. Згідно відповіді Державної Фіскальної Служби України боржник не працює, пенсійного віку не досягнуто. Стосовно розрахункових рахунків, відкритих в банках та інших фінансових установах відсутні.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборі відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано прав власності і нерухоме майно.

З метою забезпечення реального виконання рішення суду на нерухоме майно боржника накладено арешт.

Згідно відповіді МВС України за боржником транспортний засіб не зареєстровано.

Неодноразово виконавцем 09.06.2021 року, 20.09.2021 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо, причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

З метою реального забезпечення виконання рішення суду винесено постанову про накладення арешту на всі можливі рахунки боржника.

На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 07.03.2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , перетнув державний кордон України 17.09.2022 року через пункт пропуску Мостиська.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 13.03.2023, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 31.03.2021 органом видачі 2301.

Отже, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п.5 ч. ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України також є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Лише саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Головний державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, а також доказів про наявність у останнього реальної можливості виконати зазначене рішення матеріали подання не містять.

Натомість в поданні зазначено, що на депозитний рахунок відділу у серпні 2022 року надійшли кошти у сумі 399,29 грн. в рамках ЗВП були перераховані на користь стягувача ОСОБА_3 . Також у лютому 2023 року на депозитний рахунок надійшли кошти у сумі 909,10 грн. були перераховані на користь стягувача ОСОБА_3 .

Так, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючі обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому він має можливості виконати своє зобов`язання.

За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Москаленко Лесі Петрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що з відповіді на запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 07.03.2023 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , перетнув державний кордон України 17.09.2022 року через пункт пропуску Мостиська, тобто фактично боржник знаходиться за межами України.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Москаленко Лесі Петрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_4