Провадження № 1-кс/947/8711/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000299 від 02.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 410 ч.4 КК України, щодо викрадення речового майна зі складу військової частини з використанням службового становища військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 , з метою особистого незаконного збагачення.

Як вбачається з клопотання, в ході досудого розслідування, 04.07.2023 року під час санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток в/ч НОМЕР_1 ), перший поверх було виявлено та вилучено речі та предмети, а саме: банківську картку АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_2 ; банківську картку «ПУМБ» банк № НОМЕР_3 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_4 ; банківську картку «ПУМБ» без імені № НОМЕР_5 ; банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_6 ; банківську карту «ПУМБ» № НОМЕР_7 ; документи на 5 аркушах паперу А4 з фотокопіями цінових пропозицій камер відеоспостереження, аркуш паперу (чорновий запис) з прізвищами рукописним текстом на 1 аркуші, список озброєння та військової техніки для ВЧ НОМЕР_1 на 29.12.2022р., що містить на тильній стороні рукописні записи на 1 аркуші, накладна на видачу військового майна ВЧ НОМЕР_1 без дати на 09 місяць 2022 року на 1 аркуші, які поміщено в сейф пакет №600378243; мобільний телефон марки «Samsung» 9М А217 ІМЕІ: НОМЕР_8 , сім картки Водафон та Київстар не встановлених номерів, які поміщено в сейф пакет №600378243; предмети схожі на патрони з маркуванням 10-15, які поміщено до сейф пакету з логотипом НПУ № PSP 1244406; 26 предметів схожих на патрони до автомата АК 74 з маркуванням на донці гільзи 17-82 калібру 5-45, які поміщено в сейф пакет з логотипом НПУ №PSP1244407, предмет схожий на запалювальний пристрій до гранати з маркуванням на запалі «2» на ручці 386-122.82, який поміщено у спец-пакет з логотипом НПУ №PSP1169954; предмет ззовні схожий на гранату РГД зеленого кольору з маркуванням «4», який поміщено в сейф пакет з маркуванням НПУ № PSP 1169953; предмет ззовні схожий на підривний механізм ПМ 431442-83, який поміщено у сейф пакет з маркуванням НПУ № PSP1169952. Вказані предмети та речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідча звернулась до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів та просила розглянути клопотання без її участі.

Власник майна будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду клопотання, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, вважаю доведеним слідчим наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження та користування на наступні речі та предмети: банківську картку АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_2 ; банківську картку «ПУМБ» банк № НОМЕР_3 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_4 ; банківську картку «ПУМБ» без імені № НОМЕР_5 ; банківську картку «Приват банк» № НОМЕР_6 ; банківську карту «ПУМБ» № НОМЕР_7 ; документи на 5 аркушах паперу А4 з фотокопіями цінових пропозицій камер відеоспостереження, аркуш паперу (чорновий запис) з прізвищами рукописним текстом на 1 аркуші, список озброєння та військової техніки для ВЧ НОМЕР_1 на 29.12.2022р., що містить на тильній стороні рукописні записи на 1 аркуші, накладна на видачу військового майна ВЧ НОМЕР_1 без дати на 09 місяць 2022 року на 1 аркуші; мобільний телефон марки «Samsung» 9М А217 ІМЕІ: НОМЕР_8 , сім картки Водафон та Київстар не встановлених номерів; предмети схожі на патрони з маркуванням 10-15; 26 предметів схожих на патрони до автомата АК 74 з маркуванням на донці гільзи 17-82 калібру 5-45; предмет схожий на запалювальний пристрій до гранати з маркуванням на запалі «2» на ручці 386-122.82; предмет ззовні схожий на гранату РГД зеленого кольору з маркуванням «4»; предмет ззовні схожий на підривний механізм ПМ 431442-83.

Виконання ухвали покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1