справа № 361/2035/23
провадження № 1-кп/361/824/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000545 від 30.12.2022, який надійшов з Київської обласної прокуратури по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернятин, Калинівський район, Вінницька область, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , працюючого слюсарем КП «Київський метрополітен»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з посиланням на те, що 10.07.2023 закінчується строк тримання його під вартою, однак не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 5 до 10 років); незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, так як останньому відомо місця їх проживання, засоби мобільного зв`язку, вони ще не допитувалися у судовому засіданні, тому існує ризик того, що внаслідок впливу ОСОБА_4 такі особи можуть змінити свої покази або відмовитися від давання показань в суді. Інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не є достатніми запобігти вказаним ризикам, тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечували з посиланням на те, що всі заявлені прокурором ризики є лише припущенням прокурора, відсутні докази впливу на свідків, обвинувачений працевлаштований, має позитивні характеристики, має сім`ю, має на утриманні дитину, а тому наявні всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просить суд розглянути клопотання колективу Вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен» про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді особистої поруки в особі майстра колісної дільниці вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен» ОСОБА_6 та заслухати пояснення останньої з цього приводу.

Особа, яка виявила готовність взяти на поруки обвинуваченого, ОСОБА_6 повідомила, що вона працює майстром колісної дільниці вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен», на даний час у зв`язку із воєнним станом на підприємстві відчувається нестача робочих рук, характеризувала ОСОБА_4 як відповідального працівника, який добре знає роботу, та зазначила, що готова взяти його на поруки.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяву про подальший розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, пояснення особи, яка заявила про взяття обвинуваченого на поруки, приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 11.05.2023 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 10.07.2023 включно.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п.п. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду є актуальним, зважаючи на тяжкість ймовірного покарання, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Крім того, відповідно до ст. 75 КК України, у разі засудження останнього за ч. 3 ст. 286-1 КК України до нього не може бути застосовано звільнення від відбування покарання. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

В розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, суд приходить до висновку, що існує вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Також встановлено ризик впливу на свідків, експертів. Вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілої і дослідження їх судом. Потерпілу в судовому засіданні судом було допитано, однак не допитано свідків (понятих) та експертів, які проводили призначені в даному кримінальному провадженні експертизи, які підлягають допиту в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, не виключена ймовірність того, що ОСОБА_4 у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини кримінальних правопорушень, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Доводи захисника щодо того, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце роботи, постійне місце мешкання, одружений та має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, офіційно працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи суд враховує, однак вважає, що вони не можуть бути вирішальними та не спростовують наявних ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, зазначені обставини існували на час вчинення обвинуваченим злочину, який він, згідно обвинувального акту, скоїв у стані алкогольного сп`яніння, однак не стали для нього стримуючим фактором від противоправних дій.

Інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення містить підвищену суспільну небезпечність.

З урахуванням наведеного, особи ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання підозрюваного і слідчому ізоляторі, слідчий суддя вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою підозрюваному.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

У відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, експертів у вказаному кримінальному провадженні, обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання колективу вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен» про передачу обвинуваченого ОСОБА_4 на особисту поруку майстра колісної дільниці вказаного підприємства ОСОБА_6 суд зазначає, що відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу проте вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру. Поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права. Поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку підозрюваного, обвинуваченого до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.

Вищевказані норми даної статті вказують, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки можливо обрати за наявності мінімум двох поручителів, що заслуговують на довіру, а наявність одного поручителя обрання даного запобіжного заходу можливо лише у випадкових випадках, коли особа-поручитель заслуговує на особливу довіру.

Особиста порука основана на довірі до поручителя з боку слідчого судді, суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для підозрюваного, обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

В судовому засіданні встановлено, що лише одна особа заявила про взяття обвинуваченого на поруки ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , яка працює майстром колісної дільниці вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен», характеризується за місцем роботи позитивно, в колективі користується повагою, разом з тим, жодних документів, які б характеризували дану особу як таку, що заслуговує на особливу довіру суду, надано не було.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що клопотання колективу вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен» про передачу обвинуваченого ОСОБА_4 на особисту поруку майстра колісної дільниці вказаного підприємства ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, а саме того, що він скоїв кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп'яніння, за результатами вчинення якого настала смерть людини, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя людини, що відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації, офіційно працевлаштований, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, більш м'якого запобіжного заходу, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

Водночас на даній стадії судового розгляду суд прийшов до переконання щодо можливості визначити розмір застави, враховуючи кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки внаслідок злочину спричинено загибель людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов'язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Такою сумою застави визначаю 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатньо для забезпечення виконання підозрюваним обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, яку може бути внесено до закінчення строку дії ухвали, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого наступні обов'язки: прибувати за кожним викликом до суду; повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи та засобів зв'язку; здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України та в'їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 197, 331, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання колективу вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен» про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі у вигляді особистої поруки в особі майстра колісної дільниці вагоноремонтного заводу КП «Київський метрополітен» ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 28.08.2023 включно.

Визначити суму застави у розмірі п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 134 200,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами :

Одержувач ТУ ДСА України у Київській області
Код одержувача (ЄДРПОУ)26268119
Банк одержувача ДКСУ м. Київ
р/рUA0018661
Призначення платежу«застава за …П.І.Б., дата народження особи, за яку за яку вноситься застава, згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….»

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання (перебування), роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти, ким би їх не було внесено, буде звернуто у дохід держави та вирішено питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1