ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/792/23
Провадження №1-кс/477/276/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Миколаїв

Слідча суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камка Корюківського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000222 від 16 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.04.2023р. в період часу між 18.00 до 18.30 ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 у виді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки.

17.04.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Посилаючись на обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8-ми років, отже розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі доведення його винуватості, він може переховуватись від органу досудового розслідування. Свідки у справі являються мешканцями одного СВТ «Вимпел» та сусідами підозрюваного та йому відоме їх місце проживання, отже він може впливати на свідків, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме: вчинення тяжкого злочину, пов`язаного з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень за малозначних підстав існує ризик вчинення підозрюваним аналогічних злочинів. Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів вважає недоцільним.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник проти клопотання заперечував. Вважав за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрюваний є особою пенсійного віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання, проживає з матір`ю похилого віку. Зазначив про суперечності в показаннях свідків та відсутність у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України.

Підозрюваний проти клопотання заперечував, зазначивши, що є пенсіонером, отримує пенсію, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та постійно проживає з матір`ю, якій 83 роки. В СВТ «Вимпел» Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області у них дачний будинок. З квітня по листопад 2022 року, коли відбувались постійні обстріли м. Миколаєва, він проживав на дачі, а після звільнення м. Херсон повернувся у м. Миколаїв. На свято Пасхи, на вихідні: з 15 по 16 квітня 2023 року він поїхав на дачу, де і стався конфлікт між ним та потерпілим. Вину він свою не визнає, вважає, що потерпілий сам винен у отриманих тілесних ушкодженнях. Зацікавлений у найшвидшому розгляді справи.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000222 від 16 квітня 2022 року, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент його заподіяння.

17.04.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Обгрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: електронними рапортами, випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , оглядом місця подіївід 16.04.2023 року, протоколами допитів потерпілого та свідків.

При цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Відповідно до класифікації, наведеної у ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_3 , є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідча суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене у разі доведення його винуватості.

Разом з тим, слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведений вказаний у клопотанні ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий, а вказана у клопотанні тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, як підстава для існування вказаного ризику, не може бути єдиним та достатнім доказом на підтвердження існування вказаного ризику.

Також слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведений вказаний у клопотанні ризик впливу на свідків, оскільки як вбачається з матеріалів справи, місцем проживання свідків є СВТ «Вимпел» с. Каравелова Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області, а місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 . Крім того, такий ризик не підтверджений жодними доказами.

Підозрюваний ОСОБА_3 є особою пенсійного віку, не одружений, раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований з 1981 року, має матір похилого віку. Дані, які б негативно характеризували підозрюваного, в матеріалах клопотання відсутні.

Отже, стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 Рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до статті 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Зазначені запобіжні заходи є альтернативними.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною п`ятою статті 181 КПК України передбачено право працівників органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії (стаття 195 КПК України).

Оцінивши наявні ризики та обставини справи, з огляду на приписи частини першої статті 178 КПК України, слідча суддя дійшла висновку, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена за умови застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197,309, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №00000222 від 16.04.2023 року, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, з 18 квітня 2023 року по 17 червня 2023 року включно, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, та зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 додаткові обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з урахуванням абзацу другого резолютивної частини ухвали;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Строк дії ухвали по 17 червня 2023 року включно.

Повний текст ухвали проголошений 20 квітня 2023 року о 09.00год.

Слідча суддя ОСОБА_1