Справа № 202/641/22
Провадження № 1-кп/202/271/2023
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представник органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання заступника начальника Індустріального РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до позбавлення волі для відбування призначеного покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 389-2, ст.75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням на 1 рік.

Заступник начальника органу пробації звернувся до суду з поданням про затримання та направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання в порядку встановленому для засуджених до покарання у виді позбавлення волі, мотивуючи тим, що засуджений 21.03.2023 року прибув до Індустріального РВ та будучи ознайомленим з порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи з засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та обов`язками покладеними на нього та ОСОБА_6 було встановлено дні явки на реєстрацію. В той же день ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження у зв`язку з неявкою за викликами до органу пробації.

06.04.2021 року ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено стягнення у виді 120 годин суспільно-корисних робіт та видано направлення для їх відпрацювання, однак ОСОБА_5 так і не приступив до виконання, без поважних причин.

Згідно з листком реєстрації, ОСОБА_5 жодного разу не з`явився на реєстрацію до Індустріального РВ, про причини неявки не повідомив.

Також 04.04.2023 року засудженому ОСОБА_5 був зроблений телефонний дзвінок, в ході якого ОСОБА_5 повідомив, що збирається з`явитись на реєстрацію, однак так і не прибув, у зв`язку з чим 05.04.2023 року були направлені виклики, за якими він так і не з`явився, при виході за місце проживання ОСОБА_5 двері ніхто не відчинив та виклик залишено було у дверях.

Представник відділу з питань пробації клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Засуджений ОСОБА_5 сповіщений належним чином, в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання у його відсутність.

Також судом було винесено ухвалу про привід засудженого ОСОБА_5 , однак її не було виконано, згідно рапорту працівника поліції двері за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не відчинив та ОСОБА_5 не було за місцем мешкання.

Прокурор в судовому засіданні вважала за можливе задовольнити клопотання, оскільки засуджений не прибув жодного разу на реєстрацію, за викликами не з`являється, будучи ознайомленим про порядок здійснення нагляду та покладеними на нього обов`язками, що є підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення до місця відбування покарання у виді позбавлення волі.

Заслухавши прокурора, представника відділу з питань пробації, дослідивши клопотання, суд доходить наступних висновків.

Згідно з матеріалами справи, засуджений для реєстрації до органу пробації не з`являвся, обов`язки, покладені вироком суду не виконує, вчинив адміністративне правопорушення, що на думку суду свідчить про те, що він ухиляється від відбування покарання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з умовами та порядком відбуття покарання визначеного вироком суду, а також наслідками їх невиконання, свідомо не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, жодного разу не надав підтверджуючі документи щодо свого неприбуття.

Згідно зі ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, що підтверджують поважність причин неявки засудженого до органу пробації.

Під час розгляду подання суд переконався у тому, що ОСОБА_5 безвідповідально ставиться до обмежень та обов`язків, встановлених судом, як умов відбування покарання з випробуванням, байдуже відноситься до наслідків порушення умов відбування покарання з випробуванням.

Оскільки вищевикладені факти свідчать про небажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення, а також неможливість його виправлення без реального відбування покарання, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Керуючись викладеним та ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 57, 58 КВК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання - задовольнити.

Відмінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробувальним строком.

У відповідності до ч. 2 ст. 57 КВК України направити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, яке призначено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2022 року за ст.389-2, ст. ст. 75, 76 КК України, до 1 року позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з дня його фактичного затримання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семиднів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_7