Справа № 947/4058/21
Провадження № 1-кп/947/305/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Одесі, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001396 від 21.11.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Вознесенський района, смт. Олександрівка,громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-27.07.2020 р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 104, 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

-13.01.2022 року Миколаївським апеляційним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2021 року до Київського районного суду міста Одеси скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001396 від 21.11.2020 року, відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.2 ст. 289 КК України.

В процесі розгляду справи прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 за погодженням заступника керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 відповідно до ст.ст.338,341 КПК України, змінено обвинувачення у кримінальному провадженні №0001396 від 21.11.2020 року відносно ОСОБА_4 .

Так в ході судового розгляду встановлено, що 19 листопада 2020 року, близько о 19 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_6 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 дізнався, що у дружини ОСОБА_6 у власності перебуває автомобіль марки «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення документів на автомобіль «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску, а також незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, зайшов до спальні вказаної квартири та з приліжкової тумби таємно викрав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21150»№ НОМЕР_2 від 14.07.2016 виданого на ім`я ОСОБА_7 та ключі від автомобіля «ВАЗ 21150».

Після викрадення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 21150»№ НОМЕР_2 від 14.07.2016 та заволодіння ключами від автомобіля, ОСОБА_4 залишив місце проживання ОСОБА_6 , вийшов на вулицю та біля першого під`їзду будинку №81/7 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі знайшов автомобіль марки «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перебуваючи біля вказаного автомобіля, ОСОБА_4 діючи повторно, відкрив його наявним ключем, сів за кермо автомобіля, привів двигун в робочий стан та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заволодівши автомобілем марки «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши матеріальний збиток на суму 71731, 50 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками - викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.1 ст. 357 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: а саме: дати, час, місця вчинення кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, злочини вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, та просив суворо його не карати.

У судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що в день події, а саме 19.11.2020 року їй на телефон прийшло повідомлення, що у чоловіка в квартирі було пограбування. Вранці вона поїхала в квартиру і побачила, що двері відчинені, відсутня барсетка з документами, яка лежала на полиці в коридорі. Після перевірці шухлядок та полиць в квартирі, побачила зникнення речей. Її чоловік сказав, що у нього в гостях було гості неросійської національності, та коли він проснувся, то побачив зникнення барсетки з документами, телефону, та гаманця. Зникли документи на автомобіль, техпаспорт на автомобіль, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , і картки приватбанку. Вона спустилася вниз, пішла на стоянку, та виявила відсутність їх автомобіля, після чого викликали поліцію.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина доведена дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:

-Витягом із ЄРДР за №0001396 від 21.11.2020 року;

-Витягом із ЄРДР за №0000007 від 22.01.2021 року;

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 20.11.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 звернулася з заявою щодо зникнення автомобіля марки «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-Протоколом огляду місця події від 20.11.2020 року з фото таблицею;

-Протоколом огляду місця події від 04.12.2020 року;

-Розпискою про отримання ОСОБА_7 на відповідальне зберігання автомобіля марки «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-Висновком експерта № СЕ-19/116-21/222-АВ від 12.01.2021 року з якого вбачається, що ринкова вартість автомобілів ВАЗ 21150 2006 року випуску, ідентичних автомобілю «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 19.11.2020 року може складати 71 731 гривні 50 копійок;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_10 , як особу яка 19.11.2020 року перебувала в квартирі АДРЕСА_3 ;

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Визнаючи себе повністю винним у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.289, ч.1 ст. 357 КК України та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечував щодо розгляду справи в порядку частини 3 статті 349 КПК України.

Прокурор заявив усне клопотання про розгляд справ на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, обмежитися допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_9 , та дослідженням письмових доказів по справі.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухав думку учасників судового провадження, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_9 , дослідженням письмових доказів по справі.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином.

- за ч.2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками -незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

-за ч. 1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками- викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено Миколаївським апеляційним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 186 КК України, ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, 19.11.2020 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисних злочинів, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, та відсутність обставин які обтяжують покарання,відсутність у представника потерпілого вимог матеріального характеру до обвинуваченого, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання,суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вигляді позбавлення волі, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити його покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеним Миколаївським апеляційним судом Миколаївської області від 13.01.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації особистого майна.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах кримінального провадження за № 0001396 від 21.11.2020 року, не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 21.04.2023 року.

На підставі ст. 72 КК України в строк відбуття покарання призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати ОСОБА_4 часткове відбуте покарання за попереднім вироком Миколаївським апеляційним судом Миколаївської області від 13.01.2023року, час його утримання під вартою з 14.06.2021 року по 21.04.2023 року.

Речовій доказ:автомобіль марки «ВАЗ 21150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-21/222-АВ від 12.01.2021 року у розмірі 1307 гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1