У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4229/23

№ 1-кп/183/1293/23

07 червня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 15.02.2023 року до ЄРДР за № 0000231, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

До суду 07.04.2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за фактом скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Під час проведення досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_3 обрано у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачає.

Захисник, обвинувачений та потерпілий вважають, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду, а також судовий розгляд можливо проводити у відкритому судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду.

Суд, вислухавши прокурора та інших учасників процесу вважає необхідним призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою, мотивуючи тим, що 14 лютого 2023 року приблизно о 19.35 годині ОСОБА_3 знаходився на території автостоянки, яка розташована за адресою: вул. Сучкова, 64, м. Новомосковськ Дніпропетровської області та побачив транспортний засіб марки «ВАЗ 21074» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після чого у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом засіб, вчинене повторно, а саме: транспортним засобом марки «ВАЗ 21074» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 лютого 2023 року приблизно о 19.45 годині ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитися на території автостоянки, яка розташована за адресою: вул. Сучкова, 64, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, підійшов до транспортного засобу марки «ВАЗ 21074» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , невстановленим під час досудового розслідування шляхом відчинив двері транспортного засобу, після чого, ОСОБА_3 , бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, всупереч волі власника, невстановленим під час досудового розслідуванням способом, завів двигун автомобілю, виїхав з території автостоянки та поїхав у напрямку вул. Спаська в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: транспортним засобом марки «ВАЗ 21074» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився вищевказаним транспортним засобом на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Вказаний факт 15 лютого 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

15 лютого 2023 року о 17.00 годині ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16 лютого 2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства», доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

-наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

-репутацію підозрюваного;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_3 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: оглядом місця події, від 15 лютого 2023 року; оглядом транспортного засобу марки «ВАЗ 21074» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 15 лютого 2023 року; допитом потерпілого ОСОБА_5 від 16 лютого 2023 року; допитом свідка ОСОБА_7 від 15 лютого 2023 року; допитом свідка ОСОБА_8 від 15 лютого 2023 року; впізнанням за фотознімками ОСОБА_3 зі свідком ОСОБА_8 від 15 лютого 2023 року; допитом свідка ОСОБА_9 від 15 лютого 2023 року; впізнанням за фотознімками ОСОБА_3 зі свідком ОСОБА_9 від 15 лютого 2023 року; допитом свідка ОСОБА_10 від 15 лютого 2023 року; впізнанням за фотознімками ОСОБА_3 зі свідком ОСОБА_10 від 15 лютого 2023 року; допитом свідка ОСОБА_11 від 15 лютого 2023 року; впізнанням за фотознімками ОСОБА_3 зі свідком ОСОБА_11 від 15 лютого 2023 року; протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст.208 КПК України від 15.02.2023 року, в ході якого вилучено грошові кошти в сумі 2.700 гривень.

В ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 суспільно-корисною працею не займається, офіційно джерела доходу не має, розлучений, хоча і має трьох неповнолітніх дітей, спільно з ними не мешкає, проживає в іншому місті, а діти після розлучення батьків, мешкають з матір`ю ОСОБА_12 в смт. Петропавлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні.

На теперішній час ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_3 , у разі визнання його винним, буде спонукати останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлені потерпілий ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, змусити їх змінити свої показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, останній раз 17.01.2017 року Петропавлівським міськрайонним судом за ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років 1 місяць позбавлення волі, який звільнився 19.05.2022 року по відбуттю покарання, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову через короткий проміжок часу вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, такі факти свідчать про системність вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним заволодінням транспортними засобами.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_3 , перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважаю, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_3 просили відмовити в задоволені клопотання прокурора та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий просив розглянути клопотання прокурора на розсуд суду.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_13 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 5 років до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжкого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним застосувати обвинуваченому найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 314 - 317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Призначити обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.30 годину 15 червня 2023 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого, свідків.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянину України, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 20 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1