Справа № 314/2030/22
Провадження № 1-кп/314/135/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 29.05.2022 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: село Мирне, Оріхівський район, Запорізька області, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 виданий 01.10.2018, орган, що видав 2334, РНОКПП НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

29 травня 2022 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи мопедом LEOPARD YSH48Q реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухався по проїзній частині автодороги розташованої між м. Вільнянськ та с. Бекарівка, на території Матвіївської ОТГ Запорізького району Запорізької області, з боку м. Вільнянськ в напрямку с. Бекарівка.

В цей час, позаду водія ОСОБА_6 на сидінні мопеда знаходився пасажир - неповнолітній ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Під час руху, на відстані 75 м від с. Бекарівка, водій ОСОБА_3 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити перешкоду для руху - бетонний блок, який знаходився на проїзній частині, здійснюючи маневр його об`їзду, не переконавшись, що це буде безпечним, змінив напрямок руху вліво, внаслідок чого втратив рівновагу та допустив падіння мопеду на лівий бік з подальшим наїздом на вищевказаний бетонний блок.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду LEOPARD YSH48Q - неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження, з яким був доставлений до лікарні.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.2.1 а) 2.9 а), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до яких:

- п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- п. 2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № СЕ-19/108-22/7529-IT від 14.07.2022 року, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1068п від 23.07.2022 року закритий перелом таранної кістки правої стопи (за даними протоколу операції) у ОСОБА_5 сам собою кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалий розлад здоров`я, та відповідає категорії механічної травми від дії тупого предмета (предметів).

Позиція учасників кримінального провадження.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений визнав свою вину повністю, підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах, щиро розкаявся, запевнив про недопущення в подібного в майбутньому. Просив суд врахувати всі обставини даної справи, його особу та ухвалити справедливе та законне рішення, не позбавляючи його волі застосувавши покарання у виді штрафу з розстрочкою, оскільки наразі він працевлаштовується та матиме можливість виконати рішення суду.

Потерпілий у судовому засіданні вказав, що жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого не має. Просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі. Також зазначив, що обвинувачений регулярно відвідував його в лікарні та приносив продукти харчування. Також зауважив, що він під час досудового розслідування взагалі не вважав себе потерпілим та просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити.

Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення в повному обсязі за ч. 1 ст. 286-1 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною. Просив призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк два роки із позбавленням права керувати транспортним засобом на три роки.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за фактом керування мопедом LEOPARD YSH48Q реєстраційний номер НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння, який мав місце 29 травня 2022 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття. Також у судовому засіданні встановлено обставинами, що пом`якшують покарання, визнання своєї винуватості обвинуваченим та відсутність претензій до нього у потерпілого, що є правом суду в силу вимог ч. 2 ст. 66 КК України.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15.11.2012 у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретних норм КК України, а саме передбачених ч. 1 ст. 286-1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечного діяння, дійшов висновку про їх відповідність.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту: - доведеності вчинення суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_3 у його вчиненні.

При визначені та призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, відсутність тяжких наслідків для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, а також врахувавши думку потерпілого, якийпросив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі, та саме відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та запевнив суд, що дійсно свідомо зробив для себе певні висновки щодо своєї протиправної поведінки.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 вищезазначеної постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного,при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги думку прокурора, який вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, думку обвинуваченого, який просив суворо його не карати та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, думку потерпілого, який висловив свою позицію та просив суд обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі. Також суд бере до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, його тяжкість, спосіб вчинення та відсутність тяжких наслідків для потерпілого, характеризуючі дані обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, які обумовлюють можливість його виправлення без тимчасової ізоляції від суспільства.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України, суд враховує висновки до яких прийшов Верховний Суд у постанові від 03.02.2021, справа №629/2739/18, а саме, що ч. 1 ст. 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення ст. 66 та ст. 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, підсумовуючи вище зазначене та призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України є нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

При цьому, суд враховує те, що згідно заяв потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений регулярно відвідував його в лікарні, приносив продукти харчування та останній не має до нього жодної претензії та просить суворо його не карати та не позбавляти волі.

Крім того, суд враховує, що існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

Також, суд враховує поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме те, що останній не мав наміру ухилятися від відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому, примирився із потерпілою особою.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке просить призначити сторона обвинувачення, явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України за цей злочин, а саме штрафу.

Обираючи вид покарання, суд враховує те, що обвинувачений у судовому засіданні вказав, що наразі працевлаштовується та матиме дохід, тобто матиме фінансову можливість сплати штрафу у разі призначення даного виду покарання, а тому вважає за доцільне застосувати до останнього такий вид покарання як штраф із застосуванням положення ч. 4 ст. 53 КК України розстрочивши виплату штрафу строком на один рік.

Враховуючи те, що злочин вчинений обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується листом головного лікаря КНП «Вільнянська багатопрофільна лікарня» Вільнянської міської ради № 603 від 07.06.2022, до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Враховуючи положення ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів загальною вартістю, що складає 7928 гривень 76 копійок.

Відповідно до ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01.06.2022.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1300 (одна тисяча триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22100 (двадцять дві тисячі сто) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити засудженому ОСОБА_3 виплату штрафу рівними частинами строком на один рік, а саме: перший платіж у розмірі 1849 (одна тисяча вісімсот сорок д`евять) гривень 00 копійок, а потім по 1841 (одній тисячі вісімсот сорок одній) гривні 00 копійок щомісячно протягом 11 місяців до повного погашення заборгованості, з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів загальною вартістю, що складає 7928 гривень 76 копійок.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Скасувати арешт з мопеду LEOPARD YSH48Q реєстраційний номер НОМЕР_3 накладений згідно ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду ЗапорізькоЇ області від 01.06.2022 після вступу вироку в законну силу.

Речові докази:

-мопед LEOPARD YSH48Q реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні на території відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику;

-заднє колесо мопеду LEOPARD YSH48Q реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке передано на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повернути власнику;

-DVD-R диск з відеозаписом проведення допиту ОСОБА_3 в якості підозрюваного, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7

19.04.2023