Провадження № 1-кс/686/6493/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 23.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 12.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 23.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 12.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що дізнання у кримінальному провадженні №0000488 проведено неефективно, дізнавачем не було проведено процесуальних, слідчих дій. Оскаржувана постанова винесена передчасно з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, є незаконною та необґрунтованою.

Скаржник в судове засідання не з`явилась проте у своїй скарзі просила проводити розгляд скарги за її відсутності та за відсутності ОСОБА_4 ..

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Дізнавач будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону, слідчий суддя вважає за можливе прийняти рішення по суті скарги за відсутності скаржника, дізнавача, на підставі наданих сторонами доказів.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000488, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.303КПК України на досудовому провадженні рішення слідчого або дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст.3КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалі скарги та матеріалів кримінального провадження, встановлено, що 12 серпня 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000488 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР заявою ОСОБА_4 про те, що 14 липня 2022 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи по АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою правої ключиці.

23 вересня 2022 року постановою дізнавача СД ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області дізнавач ОСОБА_5 , який здійснював досудове розслідування кримінального провадження, кримінальне провадження №0000488 від 12.08.2022 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Обґрунтовуючи прийняте рішення, дізнавач вказав, що висновком експерта №476 від 19.08.2022 року будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не виявлено, а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.91КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого. Як визначено в ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст.477 КПК України досудове слідство за частиною 1 статті 125 КК України може бути розпочато виключно на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Згідно ч. 1 ст.94КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності п. 2 ч. 1 ст.284КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

При цьому складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.

Об`єктом злочину є здоров`я особи. З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: 1) легкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 125 КК України); 2) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч. 2 ст. 125 КК України).

Шкода заподіяна здоров`ю ОСОБА_4 діями ОСОБА_6 має бути доведена судово-медичною експертизою, та не може ґрунтуватись тільки на свідченнях заявника чи свідків.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно висновку експерта №476 від 19.08.2022 року у під експертного ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було.

Слідчий суддя звертає увагу, що злочин за ч. 1 ст.125 КК України вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, а саме легкого тілесного ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджені наказом МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, згідно з пунктом 4.1. яких судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.

Слідчий суддя зазначає, що належним та допустимим доказом наявності тілесних ушкоджень, які є обов`язковою складовою складу злочину за ч. 1 ст. 125 КК України, є висновок судово-медичного експерта.

Відсутність доказів настання наслідків, а саме - заподіяння фізичної шкоди у вигляді легкого тілесного ушкодження, що не спричинило таких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу злочину за ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи наведені обставини у справі, яка розглядається, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова дізнавача містить обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття.

Враховуючи наведене, дізнавачем встановлено відсутність складу злочину за допомогою належних засобів доказування. Будь-які інші доводи чи докази не можуть суттєво вплинути на прийняте рішення.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що оскаржувана постанова дізнавача від 23.09.2022 року, у наведеній вище частині, тобто у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, а саме об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є достатньо вмотивованою та такою, що відповідає положенням закону.

Слідчий суддя не приймає до уваги доводи скаржника про необхідність проведення додаткових слідчих дій, оскільки їх буде недостатньо задля повідомлення про підозру будь якій конкретній особі, а здобуті в ході дізнання докази свідчать про відсутність підстав для повідомлення підозри особі, на яку вказував заявник.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 303, 305, 306КПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 23.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0000488 від 12.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя :