Справа №:755/5836/21
Провадження №: 1-кп/755/673/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинуваченої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва, кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2017 року за № 0007428 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, одруженої, з вищою освітою, працюючої начальником Житлово-експлуатаційної дільниці № 202 КП з обслуговування житлового фонду Дарницького району, м. Києва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_7 клопотання захисника підтримала, просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував, щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, оскільки минули строки притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши наявні письмові матеріали, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

Відповідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає зокрема позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або без такого.

Таким чином, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 367 КК України є нетяжким злочином.

Як вбачається з обвинувального акту від 31.03.2021 року, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що мав місце 29.12. 2015 року.

Таким чином, 29.12.2020 року закінчився строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 376 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також суд враховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к вказав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Відповідно розглядаючи указане питання по суті лише щодо дійсності підстав для закриття провадження, без аналізу питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, суд відмічає таке.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення, правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

З урахуванням того, що Об`єднана палата ККС ВС у справі № 328/1109/19 сформувала висновок щодо застосування норми права - положень ст. 49 КК України: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

У постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження щодо неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, див. те ж саме рішення об`єднаної палати).

У судовому засіданні встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_7 не зупинявся та не переривався, у зв`язку із чим строк притягнення останньої до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 376 КК України закінчився.

Таким чином, судом встановлені підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків притягнення її до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає за необхідне клопотання захисника про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У цьому кримінальному провадженні обвинувальний вирок не постановляв ся, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_7 судових витрат.

Щодо заявленого прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва цивільного позову, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження у суді.

Водночас залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає цивільному позивачу звернутися з цим позовом у порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений Дніпровською окружною прокуратурою м. Києва цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає цивільному позивачу пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2017 року за № 0007428 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.05.2017 року за № 0007428 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України- закрити.

Цивільний позов Дніпровської окружної прокуратури м. Києва про відшкодування шкоди та стягнення з ОСОБА_7 1630 190, 78 (одного мільйону шістсот тридцять тисяч сто дев`яносто гривень сімдесят вісім копійок) - залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу про можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8.Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх віднесення на рахунок держави, у т.ч. з урахуванням того, що в постанові від 12 вересня 2022 року в справі №203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: