Справа № 452/358/23
Провадження № 1-кп/452/153/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про які внесено до ЄРДР 11.11.2022 року за №0000602, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Звір Самбірського району Львівської області, українець, громадянин України, з професійно - технічною освітою, одружений, має на утримані неповнолітніх дітей 2014 р.н. та 2007р.н., фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, працює водієм в Комарнівському нафтогазопромислу з видобутку нафти, газу та газового конденсату філії газопромислового управління «Львівгазвидобування» АТ «Укргазвидобування», зареєстрований та приживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 10.11.2022 року близько 19-10 год. по вул. Карпатська, неподалік будинку №89А у с. Воля Блажівська Самбірського району Львівської області, керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Р 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови»); Р 2 п. 2.3 б), д); Р 10 п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що виразилися в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та дорожніх умов, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме рухаючись заднім ходом з метою виконання маневру розвороту, без причин технічного характеру допустив виїзд за межі дороги в придорожній рівчак. Після цього, намагаючись самостійно виїхати автомобілем з рівчака, перед початком руху заднім ходом в умовах недостатньої видимості, а саме в темну пору доби на неосвітленій ділянці дороги, не переконався у його безпечності, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом та під час руху заднім ходом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився позаду вказаного автомобіля.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті, та від яких потерпілий ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23-10 год. помер в приміщенні КНП СМР «Самбірська ЦЛ».

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорив. Дав показання про те, що 10.11.22 року близько 18-30 год. повертався з м. Самбора на автомобілі «OPEL VECTRA». В с. Воля Блажівська зустрів знайомого ОСОБА_6 , який попросив підвезти його додому, що він і зробив. Коли під`їхали до домоволодіння ОСОБА_6 останній вийшов та пішов, а він почав розвертатися, автомобіль почав пробуксовувати через мокру погоду (дощ), він почав робити рухи вперед назад, в результаті чого виїхав на поле, а потім на центральну дорогу, після чого поїхав додому. Ніякого контактування з автомобілем не відчув. Наступного дня від родичів дізнався, що його розшукує поліція у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 помер в лікарні, після чого він поїхав у відділок поліції. Одразу після цього звернувся до сестри померлого, яка є потерпілою, з питанням про надання допомоги, повністю оплатив витрати на похорон та поминальний обід. Крім того, узгодив з потерпілою, що за сплином року - профінансує придбання надгробного пам`ятника та займеться організацією його встановлення.

Просив не позбавляти його права керувати транспортним засобом. Обґрунтовуючи своє прохання, пояснив, що його робота пов`язана з необхідністю мати право керування транспортним засобом, він є єдиним утриманцем в сім`ї, оскільки дружина не працевлаштована, а разом вони утримують двох неповнолітніх дітей. Окрім цього зазначив, що має намір надати потерпілій фінансову допомогу у придбанні та спорудженні надгробного пам`ятника.

Оскільки обвинувачений визнав свою провину, фактичні обставини справи не оспорює і, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів в добровільності її позиції немає, суд, з врахуванням думки учасників судового розгляду, визнав відповідно до ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів у справі.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за законом віднесене до тяжких злочинів, суб`єктивна сторона якого характеризується необережною виною, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи, за місцем проживання та роботи характеризується фактично позитивно, має сім`ю та на утриманні двох неповнолітніх дітей, зайнятий суспільно корисною працею, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, намір не вчиняти подібних дій у майбутньому, до надходження справи до суд добровільно відшкодував завдану потерпілій злочином майнову шкоду, що засвідчила потерпіла поданою заявою. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства за умови здійснення контролю за його поведінкою уповноваженим органом пробації.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує думку прокурора, який у судових дебатах порушив питання про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням та позицію потерпілої, яка у поданій суду заяві висловила таку ж думку і не наполягала на направленні обвинуваченого для реального відбування покарання.

При цьому, у зв`язку із застосуванням до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо доцільності застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд дійшов такого висновку.

Згідно з частинами другими статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, із змінами, «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно з санкцією ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення злочину, передбаченого вказаною статтею, передбачено покарання у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами або без такого.

Таким чином, згідно з Кримінальним законодавством України та санкцією ч. 2 ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами у даному випадку є факультативним додатковим покаранням, тобто необов`язковим для застосування, рішення щодо призначення або не призначення такого покарання приймається за внутрішнім переконанням суду.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим у інкримінованому йому злочині та щиро покаявся, чим не уникав відповідальності за вчинене, злочин вчинив з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, в ході розгляду справи було достовірно встановлено, що під час вчинення злочину обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував, до направлення справи до суду добровільно відшкодував потерпілій витрати на поховання та поминальний обід.

Крім того, з матеріалів справи видно, що обвинувачений ОСОБА_4 має сім`ю, на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.п. 65), офіційно працевлаштований і його посада вимагає наявності права керування транспортним засобом (а.п. 84-85). Окрім того, він є єдиною працюючою в сім`ї особою, оскільки згідно відомостей ГУ ДПС у Львівській області дружина обвинуваченого на обліку як ФОП не перебуває та жодного доходу не отримує (а.п. 107).

З огляду на наведене, суд вважає за можливе прийняти рішення про недоцільність призначення обвинуваченому вказаного вище додаткового покарання, враховуючи при цьому те, що прийняття такого рішення надасть обвинуваченому можливість отримувати законний та стабільний дохід, а отже створить умови як для можливості утримання обвинуваченим своєї родини, так і для реальної реалізації досягнутої з потерпілою домовленості щодо фінансування придбання надгробного пам`ятника, що в свою чергу сприятиме швидшому поновленню порушених прав останньої.

Отже суд вважає, що у справі наявні достатні підстави для визнання недоцільним призначення обвинуваченому додаткового покарання.

Цивільний позов у справі не пред`явлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.

Питання щодо речових доказів у справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 373 - 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 14158,20 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят вісім гривень 20коп) грн..

Арешти, накладені трьома ухвалами слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2022 року на речові докази, в тому числі на автомобіль марки «OPEL VECTRA», н.з. НОМЕР_1 (а.п. 47-49) - скасувати.

Речові докази у справі:

- згідно постанови слідчого від 14.11.2022 року (а.п. 42-43), а саме: автомобіль марки «OPEL VECTRA», н.з. НОМЕР_1 повернути власнику, інші речові докази - знищити;

- згідно постанови слідчого від 14.11.2022 року (а.п. 44-45), а саме два фрагменти пластмаси, чотири фрагменти, схожі на лакофарбове покриття, змиви та одяг ОСОБА_6 знищити;

- згідно постанови слідчого від 11.11.2022 року (а.п. 41), а саме одяг ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник та потерпіла мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя