Справа № 683/802/23
УХВАЛА
08 червня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
АДРЕСА_1 , зареєстрованого по
АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, що
не працює, особи з інвалідністю III групи, депутатом не обирався, раніше не
судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 254 КК України,
-пунктів «а» та «г» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України, відповідно до яких власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати їх використання за цільовим призначенням, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі;
-ч.1 ст.22 Земельного кодексу України, відповідно до якої землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;
-ч. ч. 1, 2, 3 ст. 168 Земельного кодексу України, відповідно до яких ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники землі ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок ; без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що зреалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, при здійсненні діяльності, пов`язаної з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей;
-п.3 ст. 20 Земельного кодексу України, яким передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
Дії ОСОБА_4 , які виразились у безгосподарському використанні землі, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту, кваліфіковані за ч.1 ст. 254 КК України.
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечив.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК).
Відповідно до ч.1 ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.
Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.
Санкція ст. 254 КК України у редакції Закону, яка діяла на час його вчинення ОСОБА_4 ( травень 2013 року) передбачала покарання у виді штрафу в розмірі до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч.3 ст.12 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України відносилось до злочинів невеликої тяжкості.
Статтею 12 КК України, в редакції, яка чинна на даний час, визначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, відносяться до кримінальних проступків.
Приписами ст.49 КК України, в редакції, яка чинна на даний час, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
Попередня редакція ст.49 КК України, яка була чинною на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, також передбачала, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку (ст. 285 КПК).
Установлено, що за обвинувальним актом кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України вчинено ОСОБА_4 у травні 2013 року.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом зазначеного строку до кримінальної відповідальності не притягувався, а отже перебіг давності відповідно до вимог частини третьої статті 49 КК України не переривався. Також перебіг давності у даному кримінальному провадженні не зупинявся.
На час розгляду судом 08 червня 2023 року кримінального провадження зазначені строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, минули.
ОСОБА_4 подав суду письмову згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження за ч.1 ст. 254 КК України, розуміючи своє право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 254 КК України щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Керуючись ст.ст. 284-286, 372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: