Справа 761/7834/22 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/972/2023 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 19 вересня 2021 року, близько 17 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку 17 по вул. Дорогожицькій у м. Києві, зайшов до службового приміщення відділення ТОВ «Нова пошта», де таємно викрав мобільний телефон марки «iPhone», вартістю 10 531 грн 67 коп., який належав потерпілому ОСОБА_10 , після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди у вказаному розмірі.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

В обґрунтування доводів скарги указав на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання з випробуванням не було належним чином враховано дані про його особу, який будучи раніше засудженим, маючи не зняту та не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення. Вважав, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, який би обґрунтовано вказував на можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. На думку прокурора, лише реальне відбування покарання призведе до наслідків у виді виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Апелянт зазначив, що судом безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 - щире каяття, оскільки факт визнання вини ОСОБА_8 був викликаний безспірними доказами, які доводили його вину у пред`явленому обвинуваченні та фактично зводилися до ухилення від призначення справедливого покарання. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив її задовольнити;

обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням колегія суддів вважає переконливими та такими, які ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставинах кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять буд-яких даних, які би указували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання. Так, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, поза належною увагою суду залишились дані про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив аналогічний умисний злочин. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про явну схильність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та небажання останнього стати на шлях виправлення. Наведене приводить колегію суддів до переконання про відсутність можливості перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та досягнення мети покарання, визначеної ч.2 ст.65 КК України.

Не врахувавши із належною повнотою вказані обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Долучені до матеріалів кримінального провадження характеризуючі дані особи ОСОБА_8 враховуються колегією суддів в контексті оцінки призначеного йому покарання. При цьому, вказані дані не визнаються такими, що дають підстави для висновку про можливість перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

У зв`язку із викладеним, вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 рокущодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити у цій частині новий вирок. ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття ОСОБА_8 під варту у ході звернення вироку до виконання.

Врешті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

____________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4