УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 16.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 16.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке вилучено 11.04.2023 у період часу з 07 год. 35 хв. по 11 год. 56 хв. під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: мобільний телефон Sаmsung Galaxy S20FE в чохлі чорного кольору.

Клопотання мотивоване тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 16.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що службові особи АТ «Укртранснафта» (31570412) за попередньою змовою із службовими особами ТОВ «Оілгаз Трейдинг» (44861554), ТОВ «Квімзі Інвестмент» (44854945), ТОВ «Геотехноком» (33597436), ТОВ «АНВ» (21880666), ТОВ «НПК «Хоум-Нет» (36410686), ТОВ «Алеста» (42232756), ТОВ «ВАЛ» (13471238), ТОВ «Високовольтна компанія» (39283348), ТОВ «Інноваційні технології ЛТД» (35567199), АТ «Інститут транспорту нафти» (00148429) в період часу з 2020-2023 заволоділи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, коштами АТ «Укртранснафта» в особливо великих розмірах.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в період часу з 2020 по теперішній час, виконуючий обов`язки директора із закупівель АТ «Укртранснафта» ОСОБА_6 , діючи у змові з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , із залученням підконтрольних суб`єктів господарювання створили протиправний механізм отримання неправомірної вигоди за організацію та проведення конкурсних торгів на АТ «Укртранснафта», шляхом лобіювання безпосередньо афілійованої з ними комерційної структури та створення під неї тендерного проекту.

ОСОБА_6 як керівник функціонального напрямку діяльності в АТ «Укртранснафта», акумулює всю інформацію щодо виробничих процесів та потреб функціональних підрозділів підприємства, за результатом аналізу якої, надає вказівки відповідним операційним менеджерам щодо необхідності створення заявок на конкретні товари та послуги.

У подальшому, після формування запланованих виробничих потреб підприємства ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинних намірів, за посередництва ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проводяться приховані зустрічі з окремими комерційними структурами з подальшим напрацюванням останніми технічних вимог товарної продукції та інших вимог тендеру під конкретного учасника із необґрунтованим завищенням ціни.

При цьому, ОСОБА_6 , використовуючи займану посаду, створює штучні перепони для конкурентів, затягує тендерні процедури, здійснює повторне оголошення для відхилення пропозицій компаній, які не включені до вказаної протиправної схеми.

Разом з цим, за вказівкою ОСОБА_6 , з метою просування підконтрольних підприємств для безперешкодної перемоги на конкурсних торгах АТ «Укртранснафта» та підписання прямих договорів без їх оголошення ОСОБА_7 створив та контролює ТОВ «Оілгаз Трейдинг» (44861554) і ТОВ «Квімзі Інвестмент» (44854945). Директора вказаних підприємств є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно, які є номінальними, а безпосередній контроль здійснює ОСОБА_7 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які виступають власниками ТОВ «Геотехноком» (33597436) та ТОВ «АНВ» (21880666), використовують підконтрольного бухгалтера вказаних компаній ОСОБА_10 , для фінансового супроводу діяльності ТОВ «Оілгаз Трейдинг» та ТОВ «Квімзі Інвестмент».

Водночас, ОСОБА_6 особисто надає вказівки бухгалтеру ОСОБА_10 виводити кошти вищевказаних підприємств, шляхом проведення безтоварних операцій та штучно завищувати їх витратну частину, з метою подальшого заволодіння коштами АТ «Укртранснафта» в особливо великих розмірах.

Як зазначає прокурор в своєму клопотанні, що за наявною інформацією, ОСОБА_6 у змові з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 крім просування власних підприємств, системно отримують грошові кошти від представників наступних комерційних структур: ТОВ «НПК «Хоум-Нет» (36410686), ТОВ «Алеста» (42232756), ТОВ «ВАЛ» (13471238), ТОВ «Високовольтна компанія» (39283348), ТОВ «Інноваційні технології ЛТД» (35567199), АТ «Інститут транспорту нафти» (00148429) тощо.

Таким чином, в результаті запровадження вказаного механізму, в діях посадових осіб АТ «Укртранснафта» та вищевказаних компаній, які сприяли виснаженню фінансових ресурсів об`єкта критичної інфраструктури паливно-енергетичного комплексу АТ «Укртранснафта», що призвело до заволодіння коштами АТ «Укртранснафта» в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, 11.04.2023 у період часу з 07 год. 08 хв. по 09 год. 52 хв. на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом якого виявлено та вилучено речі, що мають значення для кримінального провадження, а саме: тендерна документація; печатка ТОВ «ОІЛГАЗ ТРЕЙДІНГ»; ноутбук Redmi Book 15 SN 37663/32NS00519; мобільний телефон iPhone 11 номер моделі MWM2ZD/A серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 .

Таким чином, з огляду на те, що вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, постановою слідчого від 11.04.2023 вони визнані речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вищезазначене майно.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому викладених.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що вилучені речі не мають жодного значення для даного кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора та адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні Головного підрозділів детективів Бюро економічної безпеки України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 16.02.203, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою детектива у кримінальному провадженні від 11.04.2023 майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 11.04.2023, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, а саме, на: тендерну документацію; печатку ТОВ «ОІЛГАЗ ТРЕЙДІНГ».

Водночас, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на ноутбук Redmi Book 15 SN 37663/32NS00519; мобільний телефон iPhone 11 номер моделі MWM2ZD/A серійний номер НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з огляду на наступне.

Так, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено той факт, що ноутбук та мобільний телефон, про арешт яких просить прокурор, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та мають значення речових доказів для даного кримінального провадження.

Більш того, матеріали клопотання не містять будь-яких даних, які б документально підтверджували той факт, що вказане тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування.

Не містить клопотання прокурора і жодних доказів того, що такий обсяг втручання у власність ОСОБА_8 виправдовує завдання кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Водночас, в судовому засідання адвокат ОСОБА_4 зазначив, що доступ детектива до вилученого під час обшуку майна власником не обмежувався, він відразу повідомив детективу логіни та паролі для огляду інформації яка міститься на вилученому ноутбуку та мобільному телефоні. Вказане прокурором в судовому засіданні не спростовано.

Відтак, в ході судового розгляду слідчим суддею не встановлено, а прокурором не надано відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_8 ймовірно причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та вилучений ноутбук та мобільний телефон в ході проведення обшуку мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, є засобами вчинення кримінального правопорушення, набуті протиправним шляхом та/або містять на собі сліди вчиненого злочину.

Враховуючи вищевикладене, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт тимчасового вилученого майна, а також недоведеність прокурором факту використання вказаного майна як доказу фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування, оскільки не може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, та не може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим викликає сумнів в розумності і співрозмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000014 від 16.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 11.04.2023 в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на:

-тендерну документацію;

-печатку ТОВ «ОІЛГАЗ ТРЕЙДІНГ».

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1