Справа № 132/1718/23
Ухвала

Іменем України

28 липня 2023 року місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чернятин Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця за мобілізацією, стрільця-помічника гранатометника військової частини НОМЕР_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 року до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000231 від 29.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в рамках якого відносно підозрюваного ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_11 від 31.05.2023 року у справі № 132/1718/23, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Відповідно до постанови керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 від 21.07.2023 року, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 30.08.2023 року. На дату розгляду клопотання, наявні ризики, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому постало питання про необхідність продовження відносно нього строку тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30.08.2023 року.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_13 підтримала дане клопотання та зазначила, що всі підстави для продовження у відношенні ОСОБА_10 строку тримання під вартою, викладені у поданому слідчому судді процесуальному документі.

Прокурор ОСОБА_14 в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання та просив його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_15 та його захисник - адвокат ОСОБА_16 заперечували проти задоволення клопотання через відсутність на їх думку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, слідчого та прокурора, перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 29.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в рамках якого ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_11 від 31.05.2023 року, у відношенні ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 29.07.2023 року включно, без визначення розміру застави.

На підставі постанови керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_12 від 21.07.2023 року, продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні № 0000231 від 29.05.2023 року, до трьох місяців, тобто до 30.08.2023 року.

Слідчим у клопотанні та доданих документах на даний час доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що відноситься до тяжкого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

За частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , вважаючи, що існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

При визначенні імовірності переховування підозрюваного ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та/або суду, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_10 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду під час притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_10 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на даний час продовжує діяти.

У зв`язку із цим, Кабінет Міністрів України вніс зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою від 27.01.1995 року № 57. Так, згідно зазначених змін до Правил, з метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, а також визначено перелік громадян України чоловічої статі, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, що мають можливість виїхати за кордон під час дії воєнного стану.

Згідно роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», у пункті 8 зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Внаслідок збройної агресії Російської Федерації, Україною з 24.02.2022 року, згідно відкритих даних, не контролюється орієнтовно 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Існують способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, доприкладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Також існують реальні можливості переховування підозрюваного і на тимчасово окупованих територіях України.

Окрім того, на переконання суду у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Реальна можливість вільної зміни свого місця проживання (перебування) та відсутність стійких соціальних зав`язків за місцем проживання, підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Не виключено і те, що підозрюваний ОСОБА_10 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та/або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування на даний час ще не завершено, а отже не проведенні всі необхідні слідчі дії.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, суд бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_10 зможе незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни ними своїх попередніх показів у суді, оскільки йому були вручені копії матеріалів кримінального провадження та відомі не лише анкетні дані вказаних осіб, але й їх фактичне місце проживання, а також зміст наданих ними показів.

Отже, існування відповідного ризику обумовлено тим, що показання свідків щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх змінити свої показання в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Вищевказані обставини підвищують ймовірність вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконливого висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , слідчим суддею враховано також його вік, стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують його особу, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя. Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно підозрюваного саме виняткового виду запобіжного заходу.

Таким чином, на переконання слідчого судді, враховуючи викладені обставини, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_10 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з тим, що строк дії попереднього рішення слідчого судді про тримання ОСОБА_10 під вартою закінчується 29.07.2023 року, а для завершення досудового розслідування необхідно провести ряд процесуальних та слідчих дій, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_10 строк тримання під вартою, виключно в межах строку досудового розслідування, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини (пункт 2 частини 4 статті 183 КПК України).

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-196, 295 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Чернятин Калинівського району Вінницької області, українцю, громадянину України, із середньо-спеціальною освітою, одруженому, військовослужбовцю за мобілізацією, стрільцю-помічнику гранатометника військової частини НОМЕР_1 , проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строк тримання під вартою та утримувати його під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 серпня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Усне клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя