ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1959/23 (1-кс/641/434/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/929/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000205 від 12.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про арешт майна.

Згідно ухвали накладено арешт на вилучене майно шляхом заборони власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відчужувати, розпоряджатися та користуватися, а саме: автомобіль марки «FORD TRANSIT» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , опечатаний 5-ма бирками на усіх частинах, які відчиняються, з пояснювальними написами та підписами учасників слідчої дії та одночасно перетягнуто капроновою ниткою білого кольору; ключі чорного кольору від вказаного автомобіля марки «FORD TRANSIT» білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщені до паперового конверту коричневого кольору, опечатано, нанесено пояснювальний напис та засвідчено підписами учасників слідчої дії, яке виявлено та вилучено під час огляду місця події від 11.04.2023 на відкритій ділянці місцевості, яка розташована поблизу будинку 36 по вулиці Ковтуна в м. Харкові, де розташована адміністративна будівля (пункт експертного дослідження транспортних засобів Харківського НДЕКЦ МВС).

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою передати транспортний засіб на відповідальне зберігання добросовісному набувачеві, ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат, зазначав, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем, а продавець під час купівлі-продажу транспортного засобу не повідомив про відсутність VIN номеру на кузові автомобіля. Вказував, що немає будь-яких підстав вважати, що під час перебування у ОСОБА_7 на зберіганні автомобіля існує можливість його псування, пошкодження, знищення, тощо.

Поряд з цим, захисник вказує, що слідчий суддя суду першої інстанції розглянув подання без участі ОСОБА_7 та його представника, а копію ухвали вони отримали лише 29.06.2023 року, а з апеляційною скаргою звернулись 30.06.2023 року тому просив поновити йому пропущений процесуальний строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_7 та його представника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні сектоу дізнання ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000205 від 12.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

12.04.2023 прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме: транспортний засіб «FORD TRANSIT», р.н. НОМЕР_1 , ключі чорного кольору від зазначеного транспортного засобу.

Також просила визначити місце зберігання автомобіля - на території ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області. Визначити місце зберігання ключів від цього автомобіля- камеру схову ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на те, що вилучене майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні. Зазначала, що це майно має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та може бути використано в якості доказів.

Постановляючи рішення, про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що майно було тимчасово вилучене 11.04.2023 року, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна надійшло до суду 20.02.2023 року, у зв`язку із тим, що було направлено на поштове відділення 12.04.2023 року, тобто було подано у строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України. Дослідивши матеріали провадження слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Разом з цим, слідчий суддя зазначив, що клопотання не підлягає задоволенню в частині визначення місця зберігання арештованого майна, оскільки це питання не належить до компетенції слідчого судді.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого суддів в частині відмови у визначенні місця зберігання арештованого майна.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Відомості клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду місця події майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна шляхом заборони користування ним, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості використання цього майна як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом кримінального правопорушення, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до відомостей постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 12 квітня 2023 року автомобіль «FORD TRANSIT» реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключі чорного кольору від нього визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадження.

Відповідно до вимог абз. 2 ч.10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В своєму клопотання прокурор зазначав, що вилучене майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, бути використаний як речові докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів просила накласти арешт на це майно.

Отже, накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у цьому кримінальному провадженні.

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор пояснила, що підстав для подачі апеляційної скарги сторона обвинувачення не вбачала. Місцем зберігання арештованого автомобіля на теперішній час є штрафмайданчик ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, а місце зберігання ключів від цього автомобіля є камера схову ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

Поряд з цим прокурор підтвердила той факт, що слідчим суддею суду першої інстанції не визначено місце зберігання автомобіля та ключів до нього та залишила на розсуд суду питання щодо передачі арештованого майна на відповідальне зберігання ОСОБА_7 .

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор повідомив, що у цьому кримінальному провадженні була призначена та наразі проведена судова трасологічна експертиза, відповідно до висновків якої номер двигуна на дослідження автомобіля «FORD TRANSIT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 знищений шляхом видалення поверхневого шару матеріалу з номерного майданчика двигуна. Встановити первинний зміст номера двигуна наданого на дослідження автомобіля «FORD TRANSIT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , враховуючи видалення досить великого поверхневого шару матеріалу з номерного майданчику двигуна, не надається можливим.

Наявність цього експертного висновку поза розумним сумнівом свідчить про те, що експертні дослідження, які потребують наявність автомобіля «FORD TRANSIT» вже проведені, що підтвердив прокурор в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 298-3 КПК України, вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучив, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Однак цією ж статтею передбачено, що у виняткових випадках речі і документи можуть бути повернуті володільцеві до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про можливість передачі арештованого транспортного засобу та ключів до нього у цьому кримінальному провадженні на відповідальне зберігання власнику, оскільки експертні дослідження цього транспортного засобу проведені, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 404, 405, 407 ч.3 п.2, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання адвоката ОСОБА_8 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк для оскарження ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Передати на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «FORD TRANSIT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 білого кольору та ключи чорного кольору від вказаного автомобіля «FORD TRANSIT» з реєстраційним номером НОМЕР_1 білого кольору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його постійного проживання, а саме АДРЕСА_1 , попередивши його про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

В решті ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2023 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді: