ВИРОК
Провадження № 1-кп/522/481/23
26 травня 2023 року місто Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
законного представника неповнолітньої обвинуваченої - ОСОБА_9 ,
обвинуваченої - ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, не заміжня, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
-27.03.2023р., Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.190, 71 КК України до 1 року 3 днів позбавлення волі.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, -
05 травня 2022 року, приблизно о 00 год. 30 хв., неповнолітня ОСОБА_10 , перебувала біля будинку № 26 по вул. Разумоського в м. Одесі де зустріла свого знайомого ОСОБА_11 . Під час спілкування з ним достовірно знаючи, що в нього при собі є мобільний телефон, ОСОБА_10 вирішила ним заволодіти шахрайським шляхом з метою подальшого продажу для отримання коштів для задоволення власних потреб.
Діючи умисно з вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, повторно ОСОБА_10 , шляхом обману, враховуючи їх тривале знайомство, під надуманим приводом термінової необхідності використання соціальних мереж, попросила його передати належний йому телефон в тимчасове користування на термін приблизно 20 хвилин, заздалегідь не маючи наміру його повертати власнику. В результаті зазначених умисних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , будучи введеним в оману щодо її дійсних намірів, добровільно передав належний йому мобільний телефон в її тимчасове користування.
Отримавши в результаті введення в оману ОСОБА_11 належний йому мобільний телефон моделі «ХУАВЕЙ», IMEI №1 НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 в корпусі сірого кольору, ОСОБА_10 обернула його на свою користь заливши при собі, завдавши потерпілому ОСОБА_11 , матеріальної шкоди на суму 2500 гривень та розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 02 червня 2022 року, приблизно о 16 год. 30 хв., неповнолітня ОСОБА_10 , перебувала біля будинку № 91 по вул. Новосельського в м. Одесі де спілкувалась з ОСОБА_12 з яким щойно познайомилась. Під час спілкування ОСОБА_10 взнала, що у ОСОБА_12 наявні грошові кошти, якими вона вирішила заволодіти шахрайським шляхом. Діючи із вказаною метою з корисливих мотивів та переслідуючи ціль особистого збагачення, повторно ОСОБА_10 , діючи шляхом обману, попросила у ОСОБА_12 грошові кошти мотивуючи своє прохання необхідністю терміново купити квиток щоб начебто поїхати до себе до додому з м. Одеси, пообіцявши, що після передачі коштів вони підуть за місцем її проживання де знаходиться її мобільний телефон, де вона за його допомогою, одразу ж здійснить безготівкове перерахування отриманих від нього грошових коштів на його банківський рахунок. В результаті зазначених навмисних дій ОСОБА_10 , будучи введеним в оману щодо її дійсних намірів, ОСОБА_12 добровільно передав їй грошові кошти в сумі 3000 гривень будучи впевненим, що вона протягом короткого періоду часу (не більш ніж 10-15 хвилин) поверне йому кошти шляхом здійснення безготівкового переказу.
Отримавши від потерпілого ОСОБА_12 належні йому грошові кошти, ОСОБА_10 під надуманим приводом піти за місцем проживання за мобільним телефоном, залишила місце отримання нею коштів від ОСОБА_12 та непомітно для нього втекла з належними йому грошовими коштами, розпорядилася ними в подальшому на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_10 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинені повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.
Крім того, 08 червня 2022 року, приблизно о 8 год. 00 хв., неповнолітня ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що на території України впроваджено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_13 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022№ 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, та від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, та від 17.05.2022 № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ) та відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, біля будинку № 70 по вул. Скісній в м. Одесі познайомилась з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Зазначену обставину ОСОБА_10 вирішила використати для заволодіння наявного при потерпілій цінного майна. Діючи з зазначеною метою ОСОБА_10 запропонувала спільно провести час очікуючи на зручну нагоду щоб дізнатись код розблокування телефону, а також пін код до наявної при ній банківської картки. Діючи з зазначеною метою ОСОБА_10 під час прогулянки містом під надуманим приводом декілька разів просила у потерпілої належний їй мобільний телефон марки «Iphone 11» в корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 начебто для телефонування, щоб побачити, який код вводить потерпіла для його розблокування. Аналогічно з метою дізнатися пін - код до банківської картки, ОСОБА_10 запропонувала зайти до магазину та купити продукти, а з метою притупити пильність потерпілої, також запропонували купити алкогольні напої, на що потерпіла погодилась. В подальшому, коли ОСОБА_14 розраховувалась картою на касі в магазині «Обжора» в м. Одесі за адресою вул. Градоначальницькая, 22/5, за придбані продукти та алкогольні напої, ОСОБА_10 непомітно підгледіла введений нею пін код. Після спільного розпиття алкогольних напоїв ОСОБА_14 та ОСОБА_10 вирішили направитись на пляж «Ланжерон» в м.Одесі, прибувши до зазначеного місця на таксі з державним номером НОМЕР_5 під управлінням ОСОБА_15 до автостоянки, розташованої поряд з будівлею № 1А за адресою: пляж Ланжерон в м. Одесі.
Таємно заволодівши зазначеним чужим майном та користуючись тим, що потерпіла не виявила зазначений факт та разом з нею вийшла з таксі, ОСОБА_10 швидко повернулась до таксі та на ньому покинула місце заволодіння чужим майном, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Зокрема, одразу ж ОСОБА_10 на вказаному таксі направилась за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 3, де на радіо ринку продала викрадений нею вказаний мобільний телефон марки «Iphone 11» невстановленій особі. В подальшому ОСОБА_10 в той же день приблизно о 11 годині перебуваючи в магазині «Цитрус» за адресою м.Одеса, вул. Преображенська, 30 придбала собі смарт-годинник марки «Huawei Band 6 Sakura» в корпусі рожевого кольору, вартістю 1399 гривень, за який розрахувалась зазначеною банківською карткою потерпілої «Монобанк» № НОМЕР_6 використовуючи пін код, який взнала коли потерпіла використовувала картку для придбання продуктів та алкоголю. Крім того, ОСОБА_10 передавала зазначену банківську картку своїй сестрі ОСОБА_16 , 1990 р.н. яка придбала продукти та розрахувалась нею 08.06.2022 о 15.40 в магазині «АТБ» за адресою м. Одеса, вул. Балківська, 143 А. Також ОСОБА_10 передавала зазначену картку своїм знайомим: ОСОБА_17 , 1985 р.н., яка придбала продукти харчування та розрахувалась нею 8.06.2022 о 20.04 в магазині «АТБ» за адресою м. Одеса, вул. Разумовського, 10/12 та ОСОБА_18 , 1990 року народження який придбав продукти харчування та розрахувався нею 09.06.2022 о 06.12 в магазині «Обжора» за адресою м. Одеса, вул. Колонтаївська, 81, а також здійснювала інші дрібні покупки в різних магазинах на території м. Одеси.
Умисні дії ОСОБА_10 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у пред`явлених їй обвинуваченнях визнала у повному обсязі, та пояснила суду, що дійсно за вказаних у обвинувальному акті обставинах, вона 05.05.2022 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин заволоділа шляхом обману мобільним телефоном моделі «ХУАВЕЙ», який належав потерпілому ОСОБА_11 . Також, обвинувачена зазначила, що 02.06.2022р., приблизно о 16 годині 30 хвилин, вона шляхом обману заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 , в сумі 3000 гривень, які повинна була переказати йому на карту. Крім того, 08.06.2022р., приблизно о 09 годині ранку ОСОБА_10 , таємно викрала у потерпілої ОСОБА_14 сумку, в якій знаходився мобільний телефон «Iphone 11», паспорт та кредитна картка «Монобанк», на якій знаходились грошові кошти, якими вона розпорядилась на власний розсуд. ОСОБА_10 зазначила, що у вчиненому щиро розкаюється, зробила для себе належні висновки та просила суд суворо її не карати.
Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою провину в інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погодилась з кваліфікацією вчинених нию діянь, а так само визнала всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченої, наданим нею безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_10 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, які вчинені обвинуваченою дійсно мали місце, вони містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України і ОСОБА_10 винувата у їх вчиненні, так як вона повторно заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також повторно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття, та те, що вона вчинила кримінальні правопорушення будучи неповнолітньою.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_10 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, її вік, те, що не заміжня, не працює, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, раніше судима за вчинення умисних, корисливих, майнових злочинів, що свідчить про те, що на шлях виправлення обвинувачена не стала, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Таким чином, суд приходить висновку, що при значенні покарання ОСОБА_10 , слід застосувати вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, поглинувши менш тяжке покарання більш тяжким.
Разом із тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджена винна ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається шляхом зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на підставі вимог ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_10 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, частково зарахувавши до покарання за цим вироком, частково не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 року.
Відомостей щодо речових доказів у кримінальному провадженні суду надано не було.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_10 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -
ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.1 85 КК України і призначити їй покарання:
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2-х (двох) років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст.70 КК Україниза сукупністю кримінальных правопорушень, шляхом частково зарахування до покарання за цим вироком, не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_10 у виді 5-ти (п`яти ) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

26.05.2023