ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокуСправа № 951/844/21
Провадження №1-кп/951/7/2023

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорівОСОБА_22 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду всмт. Козова Тернопільської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.08.2021 за №0000142 за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заліски Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює настоятелем Української Православної Церкви Рівноапостольної княгині Ольги в с. Котляреве Миколаївського району Миколаївської області, з вищою освітою, депутата Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області восьмого скликання, раніше не судимого, одруженого, неповнолітніх на утриманні не має,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_12 скоїв кримінальне правопорушення за таких обставин:

09.08.2021 близько 07 год. 25 хв., керуючи технічно справним автомобілем «НОМЕР_3», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-30 сполученням «Стрий - Умань - Дніпро -Ізварине (через міста Вінницю і Кропивницький)» у напрямку м. Тернопіль Тернопільської області, перебуваючи на 112 км + 50 м цієї автодороги поблизу смтКозова Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_12 порушив вимоги абз. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких учасники дорожнього руху зобов`язані неухильно дотримуватись вимог цього Закону та Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001(далі - Правила).

Так, в силу діїабз. 2 ч. 5 ст. 14 цього Закону учасники дорожнього руху повинні створювати безпечні умови для дорожнього руху та не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди громадянам.

Також, згідно із п. 11.3 Правил на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Крім того, з огляду на вимоги п. 1.5, пп. «б», «д» п. 2 Правил водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а також не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху та здоров`ю громадян.

Відповідно до п.п. 12.1, 12.3 Правил під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а у разі виникнення небезпеки для руху - вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

При цьому, згідно із пп. «б» п. 12.9 Правил водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, визначену на ділянці дороги відповідними знаками.

Проте ОСОБА_12 , всупереч наведених вимог законодавства України про дорожній рух, 09.08.2021 близько 07 год 25 хв, керуючи технічно справним автомобілем «НОМЕР_3», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю не менше 60 км/год автодорогою М-30 сполученням «Стрий - Умань - Дніпро -Ізварине (через міста Вінницю та Кропивницький)» у напрямку м. Тернопіль, перебуваючи поблизу смтКозова Тернопільського району Тернопільської області на 112 км + 50 м цієї автодороги, максимальна швидкість на якій обмежена до 50 км/год, будучи неуважним, не врахував дорожньої обстановки та не обрав дозволеної і безпечної швидкості руху, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 21013», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався назустріч по своїй смузі руху.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження - закриту травму правого колінного суглоба у вигляді перелому правого наколінка, що у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

За таких обставин, порушення водієм ОСОБА_12 вимог абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.5, 2 (пп. «б», «д»), 11.3, 12.1, 12.3, 12.9, 12.10 Правил перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, ОСОБА_12 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 286 КК України- порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Оцінка доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, покликаючись на ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_12 в інкримінованому йому злочині підтверджується такими доказами:

- показами потерпілогоОСОБА_10 , який у судовому засіданні пояснив, що 09.08.2021 їхав на роботу в м. Бережани. Орієнтовно о 07:20 на об`їзній їхала фура, за нею 2-3 машини. Помітив, що на його сторону їде Ланос. Він з`їхав на крайню смугу, але повністю не встиг зупинити авто, бо в нього в`їхав Ланос . Їхав він сам, без пасажирів, швидкість була десь 60-70 км/год. На запитання з якою швидкістю рухався ОСОБА_12 сказав, що орієнтовно 90 км/год. Автомобілі зіткнулися на крайній правій смузі в напрямку руху на м. Бережани. Зіткнення відбулося лоб в лоб. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження - розбито колінну чашечку, в зв`язку з чим йому робили в Тернополі 19.08.2021 операцію. Від удару в його машині відкрилися три дверки, але не його. Він її в стані шоку вибив. Чашку в коліні вибило догори. Він її вставив на місце і вийшов з авто. Водій Ланоса вів себе адекватно і хотів щось вирішувати, але потерпілий сказав викликати швидку. Хто саме викликав швидку - не пам`ятає. Щодо транспортного засобу, то в нього розбитий перед, експертиза показала, що ремонту він не підлягає. Матеріальні збитки йому не відшкодовані. Щодо лікування, то обвинувачений дав йому 500 доларів і «пару гривень», тобто часткову вартість на лікування ОСОБА_12 йому відшкодував. Операція коштувала 37 тис. грн. та супутні витрати. До цього проблем зі здоров`ям у нього не було.

- свідок ОСОБА_16 у ході допиту в судовому засіданні показав, що 09.08.2021 о 08:00 подзвонив його шваґро ОСОБА_10 та сказав, що потрапив у ДТП. Коли він приїхав, то допоміг ОСОБА_10 сісти в швидку та залишився на місці події до кінця. Машини знаходилися на дорозі в напрямку м. Бережани. Трактором вони відтягнули Жигуля в сторону, бо машини заважали руху. Таке рішення вони прийняли разом із ОСОБА_12 . Ланос вони не пересували. Після цього приїхала поліція. Схема місця ДТП була складена після того, як вони розтягнули автомобілі і він присутній при її складенні. Зі сторони обвинуваченого зауважень до схеми не було.

Захисник в судових дебатах наголосила увагу суду щодо необхідності критичної оцінки показів свідка, так як він є зацікавленою особою, оскільки є родичем потерпілого. Разом з тим, покази ОСОБА_16 не суперечать іншим доказам та матеріалам справи та перебувають у логічному взаємозв`язку. Так, окрім показів потерпілого та свідка, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні такими доказами по справі:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.08.2021зі схемою пригоди та фото таблицями до протоколу, згідно яких огляд проведено на ділянці 112 км + 50 мавтодороги«Стрий - Умань - Дніпро -Ізварине (через міста Вінницю і Кропивницький)» (з врахуванням постанови про виправлення описки), в присутності обвинуваченого ОСОБА_12 та понятих, в яких відображено розташування автомобілів та отримані ними пошкодження (т. 2 а.с. 70-84);

- висновком експерта №830 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, відповідно до якого за даними вивчених медичних документів у потерпілого при зверненні по медичну допомогу в КНП «Козівська центральна районна лікарня» Козівської селищної ради було діагностовано закриту травму правого колінного суглоба у вигляді перелому наколінка, що підтверджений рентгенологічно. Характер виявленого у нього ушкодження свідчить про його утворення від дії тупого предмета. Виявлений у нього закритий перелом правого наколінка, зважаючи на відсутність ознак консолідації (зрощення) утворився незадовго до його лікарського огляду. Утворення виявленого у ОСОБА_10 ушкодження правого колінного суглоба внаслідок травми в салоні автомобіля, за наведених у постанові обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.08.2021 не виключається. Виявлена у ОСОБА_10 травма правого колінного суглоба у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості телесних ушкоджень» (т. 2 а.с. 94-96);

- висновком експерта №1130 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи, відповідно до якого при газохроматографічному дослідженні взірця крові ОСОБА_12 метилового, етилового, пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено (т. 2 а.с. 104-106);

- висновком експерта №СЕ-19/120-21/8268-ІТ Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31.08.2021, відповідно до якого зіткнення автомобіля «НОМЕР_3» та автомобіля«ВАЗ 21013» у поперечному напрямку відносно елементів автодороги «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» відбулося на смузі руху в напрямку до м. Бережани, тобто на смузі руху автомобіля ВАЗ. У повздовжньому напрямку, у місці, що безпосередньо передує сліду «… пошкодження асфальтобетонного покриття у вигляді лінії (подряпини)…» зафіксованого у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та у додатку до нього (схемі) під умовним позначенням №4, якщо переміщатись у напрямку руху автомобіля ВАЗ(т. 2 а.с. 109-123);

- висновком експерта №СЕ-19/120-21/8261-ІТ Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 25.08.2021, відповідно до якого виявлено, що гальмова система автомобіля«ВАЗ 21013» знаходиться в працездатному стані. Разом з тим, констатовано ушкодження, отримані відповідним автомобілем (т. 2 а.с. 127-135);

- висновком експерта №СЕ-19/120-21/8262-ІТ Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 25.08.2021, відповідно до якого виявлено, що гальмова система автомобіля«ЗАЗ LanosTF69YO» знаходиться в працездатному стані. Разом з тим, констатовано ушкодження, отримані відповідним автомобілем внаслідок ДТП (т. 2 а.с. 139-146);

- висновком експерта №СЕ-19/120-21/8265-ІТ Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.09.2021, відповідно до якого установлено вартість матеріального збитку, завданого автомобілю«ВАЗ 21013» і такий може складати 10672,15 грн (т. 2 а.с. 150-197);

- висновком експерта №СЕ-19/120-21/9794-ІТ Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 28.09.2021, відповідно до якого установлено, що саме невідповідність дій водія « НОМЕР_3 », тобто ОСОБА_12 п.12.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП (т. 2 а.с. 213-221);

- довідкою Тернопільського обласного центру з гідрометеорології про погодні умови 09.08.2021 о 07 год 25 хв.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 заявила клопотання про визнання протоколу огляду місця події та інших похідних від нього доказів недопустимими, посилаючись на ряд недоглядів протоколу та схеми, доданої до нього. Зокрема вказала, що досліджені в судовому засіданні протокол огляду місця ДТП від 09.08.2021, з доданими до нього схемою та фототаблицею не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки вони оформлені всупереч вимогам КПК та містять неповну і суперечливу інформацію.

Суд вважає, що такі доводи захисника стосовно недопустимості цих доказів є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до норм статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Для суду є аксіомою, що правові норми завжди мають мету, для досягнення якої власне і створюються. Норми права мають застосовуватися, у тому числі і тлумачитися, із врахуванням такої мети, тобто із врахуванням того результату, який за задумом законодавця повинен досягатися внаслідок реалізації такої норми.

Надання переваги словесно-граматичному (буквальному) трактуванню норм законодавства без одночасного цільового (телеологічного) їх тлумачення не дозволить встановити зміст, а також мету та практичне значення існування тієї чи іншої норми у законодавстві (постанова ВПВС від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к).

Також відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

На користь відповідного висновку свідчить зміст ст. 87 КПК України, якою визначено критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання. Згідно з частиною 1 цієї статті недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Частинами 2 і 3 наведеної вище статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

Із наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Отже, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання (постанова ВПВС від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17).

Так, сторона захисту вказуючи на недопустимість доказів покликається на те, що протокол огляду місця ДТП від 09.08.2021, з доданими до нього схемою та фото таблицею не підписаний потерпілим, а також на схемі не відображені інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини тощо), що відокремилися від транспортного засобу, стосовно елементів проїзної частини, транспортних засобів; площу розсіювання уламків скла, осипання ґрунту тощо; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху, не містить усіх елементів, необхідних для складення такої схеми.

Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно, такий підзаконний нормативно-правовий акт як Інструкція не визначає порядок кримінального провадження на території України.

До того ж, в силу ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому саме КПК. Таким чином, докази не можуть визнаватись недопустимими на підставі порушення порядку, який визначений будь-яким іншим нормативно-правовим актом, аніж КПК України.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення (ч. 1 ст. 106 КПК України).

Вирішуючи питання, чи є недопустимим доказом протокол огляду місця події із зазначених захистом підстав, суд виходить з того, що такий протокол не міг бути підписаний потерпілим, так як останній не був присутній при огляді місця події, оскільки був поїхав до лікарні каретою швидкої допомоги, що підтверджується показами самого потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_16 та копіями медичної документації.

Щодо неповноти протоколу огляду та доданої до нього схеми, то враховуючи наведене, зазначені у клопотанні факти жодним чином не зачіпають реалізацію обвинуваченим права на захист чи інші його права і свободи та не впливають на справедливість судового розгляду.

Суд констатує, що підставою для заявлення стороною захисту клопотання про визнання судом доказів недопустимими є якість змісту документів, складених у ході процесуальних дій, а не порушення процесуальної форми їх призначення та проведення. Жодних, із вищезазначених, у законі обставин для визнання доказів недопустимими судом не вказано і не встановлено порушень прав ОСОБА_12 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У зв`язку із викладеним, суд відхиляє наведені аргументи сторони захисту щодо визнання доказів недопустимими.Також суд зазначає, що протокол огляду місця події не є єдиним доказом у справі та досліджується та безпосередньо сприймається судом в сукупності з іншими доказами.

Щодо клопотання сторони захисту про визнання усіх інших доказів, які похідні від протоколу огляду місця ДТП від 09.08.2021, з доданими до нього схемою та фото таблицею із покликанням на доктрину «плодів отруєного дерева» з практики Європейського Суду з прав людини, то оскільки судом визнано відповідний протокол допустимим, суд не вбачає можливості застосування відповідної доктрини.

Щодо клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказом висновку експерта від 25.08.2021 за № СЕ-19/120-21/8261-ІТ, оскількитакий лише містить висновки, щодо технічного стану автомобіля «ВАЗ 21013» реєстраційний номер НОМЕР_2 і, відповідно, на думку захисника не може слугувати доказом вини її підзахисного, суд таке відхиляє, оскільки вважає, що проведення такої експертизи було необхідне для з`ясування чи не сталася ДТП з причин несправності транспортного засобу.

Щодо клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказом висновку судово-медичної експертизи № 830 від 31.08.2021 з тих підстав, що у висновку допущено різне написання прізвища потерпілого, суд таке відхиляє, оскільки висновок судово-медичної експертизи № 830 від 31.08.2021 наданий саме на підставі постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи за медичними документами ОСОБА_10 , 1982 року народження, що проживає в с.Таурів Тернопільського району Тернопільської області. Згідно наданих у судовому засіданні пояснень експертом ОСОБА_18 , нею здійснювалося відмінювання прізвища в родовому відмінку та в певних місцях допущено орфографічну помилку написання літери «е». Згідно журналів реєстрації, наданих Козівською ЦРКЛ інших осіб з даним прізвищем не поступало.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що мало місце діяння, у вчиненні якого ОСОБА_12 обвинувачується, а саме 09.08.2021 водійОСОБА_12 допустив порушення вимог абз. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.5, 2 (пп. «б», «д»), 11.3, 12.1, 12.3, 12.9, 12.10 Правил і таке порушення перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1ст. 286 КК України,як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий ним вчинено у стані осудності.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до ст. 66 КК України, зазначені в обвинувальному акті в якості обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_12 кримінального обвинувачення, необхідно призначити йому покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, те, що він раніше не судимий, є депутатом, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, позитивну характеристику за місцем мешкання, надану Шевченківською сільською радою Вітовського району Миколаївської області.

Під час судового розгляду також детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення - злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 1ст. 286 КК Україниу виді обмеження волі.

Окрім того, суд враховує те, що відповідно до висновку, що міститься в досудовій доповіді Миколаївського районного відділу №2 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях від 25.01.2023 (Т. 1 а.с. 193-196), враховуючи всю інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, громадську діяльність, низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а також низький рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення даної особи можливе без позбавлення волі на певний строк.

Таким чином, враховуючи позицію прокурора та потерпілого, оскільки встановлені обставини, свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд приймає рішення на підставіст. 75 КК Українипро його звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Зважаючи на імперативний характер санкції ч. 1 ст. 286 КК України в частині додаткового покарання у суду немає підстав звільнити обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобом.

На переконання суду, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування, на загальну суму 10125 гривень 58 копійок, що підтверджується відповідними довідками, зокрема:

- довідка про проведення судової автотехнічної експертизи (висновок № СЕ-19/120-21/8261-ІТ від 25.08.2021 року), вартість якої - 1544 гривень 58 копійок;

- довідка про проведення судової автотехнічної експертизи (висновок № СЕ-19/120-21/8262-ІТ від 25.08.2021 року), вартість якої - 1201 гривня 34 копійки;

- довідка про проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок № СЕ-19/120-21/8268-ІТ від 31.08.2021 року), вартість якої - 2917 гривень 54 копійок;

- довідка про проведення судової автотоварознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/120-21/8265-АВ від 09.09.2021 року), вартість якої - 2402 гривень 68 копійок;

- довідка про проведення судової автотехнічної експертизи (висновок № СЕ-19/120-21/9794-ІТ від 28.09.2021 року), вартість якої - 2059 гривень 44 копійки.

Процесуальні витрати за проведення цих судових експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_12 ,оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах кримінального провадження №0000142.

Також слід скасувати арешт, накладений ухваламислідчого судді Бережанського районного суду від 10.08.2021 на автомобіль ЗАЗ Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 та на автомобіль ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 не обирався і суд вважає, що до набрання вироком законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому обирати немає необхідності.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведену судову автотехнічну експертизу (висновок № СЕ-19/120-21/8261-ІТ від 25.08.2021) в розмірі 1544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні 58 копійок.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведенусудову автотехнічну експертизу (висновок № СЕ-19/120-21/8262-ІТ від 25.08.2021) в розмірі 1201 (одна тисяча двісті одна) гривня 34 копійки.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведенусудову транспортно-трасологічну експертизу (висновок № СЕ-19/120-21/8268-ІТ від 31.08.2021) в розмірі 2917 (дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 54 копійок.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведену судову автотоварознавчу експертизу (висновок № СЕ-19/120-21/8265-АВ від 09.09.2021) в розмірі 2402 (дві тисячі чотириста дві) гривні 68 копійок.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави витрати за проведену судову автотехнічну експертизу (висновок № СЕ-19/120-21/9794-ІТ від 28.09.2021) в розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 копійки.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Бережанського районного суду від 10.08.2021 на автомобіль ЗАЗ Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 та на автомобіль ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль ЗАЗ Ланос, державний номерний знак НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_12 ;

- автомобіль ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_20 .

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченомуОСОБА_12 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Козівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_23