Справа № 489/2181/23
Провадження № 1-кп/489/784/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

02 червня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0000320 від 20.03.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровка Жовтневого району Приморського краю РФ, громадянина України, з професійно-технічною освітою, зі слів працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

19.03.2023 близько 18.30 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в тамбурі квартири АДРЕСА_2 , де на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 три удари ножем в область лівого плеча, лівої кисті та задньої поверхні грудної клітини, чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини зліва, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, а також у вигляді колото-різаного поранення середньої третини лівого плеча та першого міжпальцевого проміжку лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, у невстановлені дату та час ОСОБА_3 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , не маючи передбаченого законом дозволу, знайшов (придбав) 92 спортивно-мисливських гвинтівкових патрона кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, які є боєприпасами. Після того ОСОБА_3 , діючи умисно та не маючи передбаченого законом дозволу, переніс вказані патрони до квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став їх там зберігати до того моменту, поки вони були вилучені працівниками поліції під час огляду місця події 20.03.2023 о 04.42 год.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих правопорушеннях визнав повністю та суду пояснив, що дійсно у березні 2023 року близько 18.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в тамбурі квартири АДРЕСА_2 , в ході сварки умисно наніс ОСОБА_6 три удари ножем в область лівого плеча, лівої кисті та задньої поверхні грудної клітини, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження. Також підтвердив, що у 2020 році біля буд. АДРЕСА_3 , знайшов 92 спортивно-мисливських гвинтівкових патрона, калібру 5,6 мм, які забрав собі та переніс до квартири за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де став їх там зберігати моменту вилучення працівниками поліції під час огляду місця події 20.03.2023. Крім того, підтвердив, що в ході досудового розслідування активно сприяв органу досудового розслідування, добровільно надававши доступ до свого домоволодіння, в якому проводився огляд та слідчі експерименти, брав участь у слідчому експерименті, під час якого добровільно показував та розказував обставини вчинених кримінальних правопорушень. Пред`явлений до нього цивільний позов про стягнення витрат на лікування потерпілого визнав повністю. В ході судового розгляду обвинувачений зазначив про розкаяння у вчиненому, засудив свої дії та обіцяв не вчиняти порушень в майбутньому, повідомив, що примирився з потерпілим та попросив вибачення у нього.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Відповідно до виписки № 596 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.03.2023, ОСОБА_3 в момент вчинення кримінальних правопорушень перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з протоколом огляду місця події від 19.03.2023 та фототаблицею до нього, слідчим був проведений огляд палати № 7 на 4 поверсі міської лікарні № 3 м. Миколаєва, під час якого були вилучені телефон «Xiaomi», светр та куртку з пошкодженнями та плямами речовини бурого кольору на задній частині.

Із протоколу огляду місця події від 20.03.2023 вбачається, що в ході проведення, з дозволу ОСОБА_3 , в період з 03.57 до 04.42 годин огляду домоволодіння по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено три ножі, предмети, схожі на набої, в кількості 92 шт.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.03.2023, 20.03.2023 о 05.50 годин в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.03.2023, слідчим суддею був наданий дозвіл на обшук домоволодіння по АДРЕСА_1 для вилучення 20.03.2023 трьох ножів та 49 предметів, схожих на патрони.

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 22.03.2023, ОСОБА_3 в присутності двох понятих на місці добровільно показав та розказав обставини заподіяння 19.03.2023 ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , нанісши йому три удари ножем, а також показав місце, де зберігав вилучені у нього боєприпаси в домоволодінні за місцем проживання по АДРЕСА_1 .

Із висновку експерта № 244 від 12.04.2023 слідує, що ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сліпого проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини зліва, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також колото-різаного поранення середньої третини лівого плеча та першого міжпальцевого проміжку лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від трьох дій будь-яким колючо-ріжучим предметом, не виключено клинком ножа. Утворення вказаних тілесних ушкоджень 19.03.2023 не виключається.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 від 04.05.2023, остання під час проведення з нею слідчого експерименту на місці в присутності двох понятих добровільно показала та розказала обставини, за яких ОСОБА_3 в ході сварки умисно заподіяв ножем тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/115-23/4068-БЛ від 22.03.2022, вилучені під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , 92 предмети є боєприпасами, 5,6-мм спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби.

Поряд з тим, суд вважає неналежним та недопустимим доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень протокол допиту свідка ОСОБА_7 , оскільки вказані показання свідком були надані органу досудового розслідування та вказаний свідок не був допитаний безпосередньо судом в ході судового розгляду, у зв`язку з чим не був дотриманий визначений ст. 23 КПК України принцип безпосередності дослідження показань свідка, у зв`язку з чим викладені у протоколі його допиту відомості не можуть бути доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, оцінивши кожен із вказаних доказів з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких злочинів, не має негативної характеристики, лікування у лікаря психіатра не проходив, перебуває на лікуванні у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», вважається раніше не судимим відповідно до ст. 89 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наявність яких підтверджується тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину, засудив свої дії, висловив жаль з приводу вчиненого, а також в ході досудового розслідування надав показання з приводу обставин інкримінованих правопорушень, з ним проводився слідчий експеримент, під час якого він докладно розповідав та показував обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, працює, щиро розкаявся у вчиненому, засудив свої дії, його негативного ставлення до вчиненого, відсутності будь-яких претензій зі сторони потерпілого, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, які необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України, та призначення остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд враховує тяжкість, кількість та обставини кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вважається раніше не судимим, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, засудив свої дії, перебуває на обліку у лікаря нарколога, тому зазначені обставини вказують на необхідність встановлення трирічного іспитового строку для виправлення останнього.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У кримінальному провадженні КНП ММР «Міська лікарня № 3» пред`явлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь понесених закладом охорони здоров`я витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 , який перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні вказаного закладу в період з 19 по 23.03.2023, в сумі 10780,44 грн.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав пред`явлений до нього позов та в судовому засіданні встановлено, що КНП ММР «Міська лікарня № 3» фактично понесені витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 10780,44 грн, що підтверджується довідкою від 08.05.2023 №488/01-06, тому позов закладу охорони здоров`я підлягає задоволенню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.03.2023 у справі № 489/1194/23, підлягають скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Оскільки суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробовуванням, тому застосований відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту підлягає залишенню до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 02 червня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 20.03.2023 по 22.03.2023 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3» 10780 (десять тисяч сімсот вісімдесят) грн 44 копійки в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .

Речові докази:

- три ножі; предмети, зовні схожі на патрони «Hunter», калібру 5,6-мм в кількості 49 шт., предмети, зовні схожі на патрони Wolf, калібру 5,6-мм в кількості 43 шт. (92 боєприпаси) знищити;

- телефон, светр та куртку повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на суму 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.03.2023 у справі № 489/1194/23, - скасувати.

Застосований відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту - залишити до набрання вироком законної сили

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1