печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000620 від 07.12.2022, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 , представник власника майна - адвокат ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

31.03.2023 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку направив до слідчого судді клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, під час проведення 30.03.2023 особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Iphone Apple ХР», світло-рожевого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_3 ; годинник Apple Watc, серійний номер НОМЕР_4 , червоного кольору; грошові кошти у сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень купюрами номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 26 (двадцять шість) купюр та купюра номіналом 100 (сто) доларів США, серійний номер НЕ 66701312 А.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.04.2023 матеріали клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що вилучені речі та грошові кошти є речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 31.03.2023, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу на підставі абз. 1 ч. 3 цієї статті підлягають арешту.

Також, прокурор зазначає, що арешт вказаних речей та грошових коштів необхідний з метою забезпечення конфіскації майна, яка відповідає п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000620 від 07.12.2022 за ч. 3 ст. 368 КК України.

У даному кримінальному провадженні досліджуються обставини за яких ОСОБА_5 , яка обіймає посаду начальника Житомирської митниці, та ОСОБА_6 , який обіймає посаду начальника відділу Житомирської митниці, вчинили корупційне кримінальне правопорушення, яке полягає у систематичному отриманні неправомірної вигоди за вчинення, із використанням наданого їм службового становища, дій в інтересах суб?єктів господарювання, які ввозять товари на митну територію України.

30.03.2023 о 17 год. 33 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня, під час затримання ОСОБА_5 було проведено особистий обшук та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone Apple ХР», світло-рожевого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_3 ; годинник Apple Watc, серійний номер НОМЕР_4 , червоного кольору; грошові кошти у сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень купюрами номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 26 (двадцять шість) купюр та купюра номіналом 100 (сто) доларів США, серійний номер НЕ 66701312 А.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 від 31.03.2023 виявлені та вилучені під час проведення особистого обшуку речі та грошові кошти - визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зауважує, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України може бути зроблений лише на підставі постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Визнаючи речовими доказами у кримінальному провадженні вилучені під час проведення особистого обшуку речі та грошові кошти, прокурор виходив із того, що вони містять відомості, які можуть бути використані як доказ, а тому відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Окрім цього, з матеріалів клопотання вбачається та стверджується й самим прокурором в судовому засідання, що огляду виявлених та вилучених в ході проведення особистого обшуку речей та грошових коштів, станом на 21.04.2023 проведено не було.

Проте з постанови прокурора в частині визнання вилучених під час проведення обшуку речей та грошових коштів, не вбачається мотивів прийнятого рішення щодо їх відповідності тим чи іншим ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України.

Натомість, у постанові прокурора зазначено «У слідства є достатні підстави вважати, що вказані товари, ввезені на митну територію України з порушенням встановлених обмежень і заборон є предметом та доказом розслідуваного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто здобуті злочинним шляхом».

Таким чином, означена постанова слідчого, яка обґрунтовує мету накладення арешту, таку, як збереження речових доказів в частині зазначення критеріїв, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України, яким би могли відповідати вилучені речі та грошові кошти містить формальні посилання на них, як на такі, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити, що дійсно вилучені речі та грошові кошти можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Водночас, стосовно вказаної прокурором у клопотанні мети накладення арешту, як забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя зазначає наступне.

У відповідності п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Натомість, матеріали клопотання повідомлення про підозру, врученого 30.03.2023 ОСОБА_5 , як слідує із тексту клопотання не містять.

Таким чином, слідчий суддя позбавлений можливості враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що передбачає п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Водночас, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором не доведено наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, вилучених в ході особистого обшуку речей (мобільного телефону та годинника) і грошових коштів, та не доведено необхідності вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Зважаючи на вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене, під час проведення особистого обшуку майно слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна у відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000620 від 07.12.2022 - відмовити.

Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000620 від 07.12.2022 негайно повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Паспорт серії НОМЕР_5 ), тимчасово вилучене майно під час проведення 30.03.2023 особистого обшуку в ході затримання останньої в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Iphone Apple ХР», світло-рожевого кольору, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора з номером мобільного абоненту: НОМЕР_3 ; годинник Apple Watc, серійний номер НОМЕР_4 , червоного кольору; грошові кошти у сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень купюрами номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 26 (двадцять шість) купюр та купюра номіналом 100 (сто) доларів США, серійний номер НЕ 66701312 А.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя Світлана ГРЕЧАНА