Справа №694/1639/23
провадження № 1-кс/694/602/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000288 від 20.06.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганжалівка, Звенигородського району, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що 20.06.2023 сектором дізнання Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

05.07.2023 слідчим відділом Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000933 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

05.07.2023 начальник Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , виніс постанову про об`єднання кримінального провадження №0000288 від 20.06.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та кримінального провадження №0000933 від 05.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в одне кримінальне провадження за загальним номером № 0000288 від 20.06.2023 року.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , у порушення Постанови Верховної Ради України № 2471 від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності боєприпаси без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених

гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, в кінці 2022 року у невстановлений слідством день та час, на березі ставку поряд зі своїм домоволодінням, що по АДРЕСА_2 знайшов 798 (сімсот дев`яносто вісім) металевих предметів зовні схожі на патрони різного калібру, предмет зовні схожий на РПГ-22, предмет зовні схожий на ПГ, три предмети зовні схожі на гранати до ПГ, три предмети зовні схожі на ручні гранати, предмет зовні схожий на ПМ-9мм, предмет зовні схожий на пістолет-наган.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що знайдені ним патрони являються боєприпасами, та маючи реальну можливість звернутися до правоохоронних органів з метою добровільної їх здачі, цього не зробив, а залишив зберігати за місцем проживання, чим здійснив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, до вилучення їх 05.07.2023 працівниками поліції під час проведення обшуку.

В ході проведення обшуку 05.07.2023 в період часу з 07 год. 53 хв. по 15 год. 35 хв. Працівниками поліції за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , в будинку виявлено та у подальшому вилучено 798 (сімсот дев`яносто вісім) предметів зовні схожі на патрони, предмет зовні схожий на РПГ-22, предмет зовні схожий на ПГ, три предмети зовні схожі на гранати до ПГ, три предмети зовні схожі на ручні гранати, предмет зовні схожий на ПМ-9мм, предмет зовні схожий на пістолет-наган, які ОСОБА_6 зберігав без передбаченого законом дозволу.

З числа вилучених предметів, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/7721-БЛ від 06.07.2023, двадцять два патрона являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї 9-мм патронами до пістолету Макарова (ПМ), які споряджені кулями зі сталевим осердям (57-Н-181С), з яких п`ятнадцять патронів промислового виробництва Луганського патронного заводу, м. Луганськ, Україна, сім патронів промислового виробництва м. Юрюзань, СРСР, та які придатні до стрільби. .

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання, зберігання бойових припасів.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину) із зазначенням статті (частини статті) КК України: ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, зберігання бойових припасів.

З урахуванням зібраних по провадженню доказів, 06.07.2023 ОСОБА_6 оголошено про підозру в учиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які містяться у протоколах слідчих дій та інших документах.

Крім того слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_6 знайомий із свідками, які вказують на причетність його до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, свідчить про те, що він може впливати на їх покази в судовому засіданні. Крім цього, ОСОБА_6 усвідомлює, що за вчинений злочин вразі доведення його вини йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, з метою уникнення від покарання останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи особу підозрюваного, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків.

Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких

запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного у домоволодінні, належному дружині підозрюваного.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що

«суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот протии Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінальному провадженні.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: - даними протоколу проведення обшуку від 05.07.2023 року; - даними протоколу затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 05.07.2023 року; - даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; - даними висновку експерта № СЕ-19/124-23/7721-БЛ від 06.07.2023 року.

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та зважаючи на тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 1 ст. 263 КК України, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_6 можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Однак, посилання прокурора на той факт, що підозрюваний може впливати на свідків не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обґрунтовані виключно наявністю самої можливості, при цьому прокурором не наводиться жодних об`єктивних даних. Крім того як прокурором так і слідчим у судовому засіданні зазначено, що вказаний ризик ґрунтується виключно на припущеннях і не вказано на яких саме свідків може впливати підозрюваний.

Крім того слідчим суддею взято до уваги вік підозрюваного, а також те, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є особою з інвалідністю, являється учасником бойових дій, характеризується позитивно, має постійне місце проживання де він зареєстрований і зможе перебувати під домашнім арештом. Вказані обставини зменшують наведений ризик.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000288 від 20.06.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганжалівка, Звенигородського району, Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_2 , не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: проАДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати цілодобово місце перебування під домашнім арештом за адресою: проАДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначити тривалістю 59 діб, тобто до 03.09.2023 року включно.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_6 , до його місця проживання - АДРЕСА_2 , де звільнити його з-під варти.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 10.07.2023 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1