Провадження № 11-сс/4823/361/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

31 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Жашків Черкаської області, громадянину України, з професійною технічною освітою, військовослужбовцю НОМЕР_1 прикордонного загону імені князя Володимира Великого ДПС України, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючому в гуртожитку по АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який розуміючи тяжкість можливого покарання може ухилитися від слідства та суду, після виписки з лікарні за порушення режиму, за місцем несення служби не з`явився, переховувався, був оголошений в розшук, може вчинити нове кримінальне правопорушення, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді не законною та не обґрунтованою, просить її скасувати, постановити нову, якою обрати йому особисте зобов`язання, щоб він міг продовжити лікування та скоріше стати до лав ЖДПСУ на захист Батьківщини.

Мотивує тим, що висновки суду про те, що він ухилятиметься від слідства та суду є лише припущеннями прокурора, який на підтвердження своїх домислів, не надав жодних доказів. Той факт, що він перебував у розшуку є брехнею та фальсифікацією, тому що доказів того факту, що він перебував в розшуку надано не було, ухвала суду про оголошення його в розшук відсутня.

Просить звернути увагу на наявну у нього травму, його рана є відкритою та не загоюється, починає загнивати, тому він наголошував в суді на тому, щоб йому було надано можливість пройти відповідне лікування у військовому шпиталі м. Києва, де б йому була надана кваліфікована медична допомога. Суд не звернув уваги на його доводи, що є порушенням його прав та загрожує настанням непоправних наслідків,адже в слідчому ізоляторі немає шпиталю, необхідних ліків та кваліфікованих спеціалістів.

Запевняє, що не збирається переховуватись від слідства та суду, оскільки він соціально забезпечений та являється учасником бойових дій, тим більше, що він хворий, в нього важка рана, яка гниє.

Заслухавши доповідача, підозрюваного, який підтримав доводи апеляційної скарги та заявив клопотання про застосування до нього положень ст. 616 КПК України, прокурора, який заперечував проти доводів підозрюваного, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , обставини його вчинення та особу підозрюваного, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження старший сержант ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 08 січня 2023 року, близько 16 год. 30 хв., під час слідування до КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», біля будинку №2 по вул. Козацька в м. Чернігові, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на задньому сидінні службового автомобіля, реагуючи на дії начальника підполковника ОСОБА_8 , у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст.ст. 6, 9, 11, 16, 28, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів раптово виниклої неприязні до ОСОБА_8 , будучи невдоволеним його діями у виді направлення ОСОБА_6 для проведення медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, бажаючи помститись, завдав один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя справа ОСОБА_8 .

За даним фактом П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві 11 січня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, складено 29 червня 2023 року та цього ж дня відповідно до вимог ст. 278 КПК України направлено за місцем проживання підозрюваного та за місцем проходження ним військової служби.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2023 року був наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

08 серпня 2023 року о 10 год. 22 хв., в порядку ст. 191 КПК України, ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

У цей же день ОСОБА_6 особисто вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, у вчиненні інших насильницьких дій щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 певний час переховувався від органів досудового розслідування. Так, 12 травня 2023 року старшого сержанта ОСОБА_6 було направлено для проходження військово-лікарської комісії до Головного військово-медичного центру ДПСУ. 07 червня 2023 року його було направлено для проходження лікування до КНП «Дерматовенерологія», однак, 17 червня 2023 року підозрюваний був виписаний з лікувального закладу за порушення внутрішньо лікарняного режиму.

Станом на 29 червня 2023 року місце перебування ОСОБА_6 встановити не вдалося. По факту незаконної відсутності ОСОБА_6 було призначене службове розслідування.

Таким чином, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що він будучи військовослужбовцем повинен був нести покладені на нього обов`язки військової служби, вчиняв дії по переховуванню від органів досудового розслідування та суду.

14 липня 2023 року досудове розслідування уданому кримінальному провадженні було зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, через оголошення ОСОБА_9 в розшук.

Твердження підозрюваного про відсутність ухвали суду про оголошення його в розшук, не спростовують того факту, що він був оголошений в розшук слідчим у кримінальному провадженні, в межах досудового розслідування були встановлені факти переховування підозрюваного від органу досудового розслідування. У даному випадку, ухвала суду не передбачена вимогами кримінального процесуального закону, як помилково вважає підозрюваний.

Заперечуючи факт переховування від органу досудового розслідування, підозрюваний не пояснює, де він перебував з моменту його виски з лікувального закладу, чому не прибув за місцем несення служби, та у зв`язку з чим порушував режим лікувального закладу та не проходив лікування.

Доводи підозрюваного про порушення його прав у виді не надання необхідного лікування, якого він не зможе отримати під час перебування під вартою в слідчому ізоляторі, не приймаються до уваги, як безпідставні.

Так, ОСОБА_6 було забезпечене необхідне лікування, він був направлений для проходження лікування в спеціалізований лікувальний заклад, однак, фактично він відмовився від отримання необхідної медичної допомоги, порушивши режим лікувального закладу, у зв`язку з чим був виписаний.

Не зважаючи на тяжкість захворювання, ОСОБА_6 не звернувся за медичною допомогою до іншого лікувального закладу та з 17 червня 2023 року по 08 серпня 2023 року не лікувався, нехтуючи тяжкістю захворювання та переховуючись, як від органів досудового розслідування так і від керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, в якому мав проходити службу.

Отже, тяжкість захворювання (гниття відкритої рани) було допущено з вини самого ОСОБА_6 та не може ставитись у вину медикам. Більш того, Чернігівський слідчий ізолятор облаштований медичною частиною з кваліфікованими спеціалістами,які можуть надати медичну допомогу, а у разі, коли необхідну допомогу вони не зможуть надати та захворювання підозрюваного потребуватиме більш спеціалізованого лікування, ОСОБА_6 може бути направлений для проходження лікування до інших лікувальних закладів.

Необхідність проходження лікування саме у військовому шпиталі м. Києва стороною захисту, не доведена як і не спростована можливість отримання кваліфікованої медичної допомоги в медичних закладах м. Чернігова.

Крім того, вимога підозрюваного обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_6 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Прохання підозрюваного про застосування до нього положень ст. 616 КПК України, не може бути задоволене, з огляду на характер кримінального правопорушення у вчиненні, якого він підозрюється, його статус та стан здоров`я.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4