Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/276/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 190 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів з 29.05.2023 по 26.07.2023 включно та визначено заставу у розмірі 300 ( триста ) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805200 ( вісімсот п`ять тисяч двісті ) грн., з покладенням певних обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 26.07.2023 включно та визначено розмір застави.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що досудовим слідством ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Також визнається доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 29.05.2023 та обрати відносно його підзахисного ОСОБА_8 міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою, а саме домашній арешт у нічний час, а в разі відмови в цьому зменшити заставу до її мінімального розміру.

В обґрунтування апеляції зазначив, що слідчим суддею не було ретельно перевірено достовірність підстав для задоволення клопотання слідчого, та не розглядалась можливість застосування до ОСОБА_8 інших запобіжних заходів. Не враховано, що його підзахисний в повному об`ємі та добровільно виконував покладені на нього обов`язки, має міцні соціальні зв`язки. Також вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які умови та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, як підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З клопотання слідчого вбачається, що досудовим слідством здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000735за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 190 та 361 КК України.

Із клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 з вересня 2015 до серпня 2016 року навчався у вищому навчальному закладі «Олександрійський політехнічний коледж» за спеціальністю «Розробка програмного забезпечення», таким чином набувши певних знань та вмінь в сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку.

На початку серпня 2022 року ОСОБА_8 створив організовану групу у складі його самого як керівника (організатора), а також свою дружину ОСОБА_9 як пособника та, частково, співорганізатора, а також знайомих, з числа мешканців м. Кропивницького ОСОБА_10 та ОСОБА_11 як активних учасників, а саме пособників у даній організованій групі з розподілом функцій між учасниками. Для надання членам організованої групи більш стійкої організованої форми співучасті, згуртування їх в стійке об`єднання для досягнення єдиного злочинного результату розробив схему (план) подальшої злочинної діяльності, визначивши при цьому кожному учаснику правила їх поведінки.

Предметом майбутніх посягань ОСОБА_8 обрав чуже майно (грошові кошти), а способом його заволодіння вчинення несанкціонованого втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем (соціальних мереж), а саме, заволодіння обліковими записами громадян в соціальних мережах «Instagram» та «Facebook» і вчинення в подальшому шахрайських дій від імені власників акаунтів цих соціальних мереж.

26.06.2023 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, а саме у вчинені заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, з використанням електронно-обчислювальної техніки, організованою групою та за ч.5 ст.361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційної системи, вчинене повторно, що призвело до витоку та блокування інформації, вчинене під час дії воєнного стану.

Обгрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_8 19 епізодів кримінальних правопорушень, зокрема 10 злочинів проти власності громадян, шляхом вчинення шахрайських дій, об`єктивно підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, копії яких надані до клопотання, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 28.09.2022, протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 31.10.2022, 11.01.2023, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_13 від 10.11.2022, довідкою до протоколу про результати проведення оперативно розшукових заходів - аудіо, відеоконтролю особи від 02.09.2022, протокол про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.11.2022, протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи від 22.12.2022, протокол про результати проведення негласної слідчої(розшукової) дії аудіо, відеоконтроль особи від 26.10.2022, протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 26.03.2023, 27.02.2023, 30.03.2023, 31.03.2023, 25.04.2023, протоколи огляду речей і документів від 23.05.2023, 24.05.2023, протокол обшуку від 18.01.2023, протокол огляду предметів і речей від 18.01.2023, висновок експерта №422/23-27 від 12.05.2023, висновок експерта №422/23-27 від 09.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.01.2023, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 23.01.2023, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 31.01.2023, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 30.01.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 09.05.2023, 2 протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 06.05.2023, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 07.04.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 09.05.2023, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 05.05.2023, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.05.2023, 15.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 19.01.2023.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів вірно дійшов висновку та лише визначив про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, в яких він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Як убачається із оскаржуваної ухвали слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду , оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Крім того, слідчий суддя врахував наступне.

У підозрюваного відсутні стійки соціальні зв`язки, та використовуючи всі можливості та засоби, може переховуватись від органів досудового розслідування, та враховуючи, що на всій території України введено військовий стан, вказаний ризик не є уявним.

Вважає доведеним ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки зважаючи на специфіку інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, підозрюваний, у разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну змогу знищити, сховати або спотворити речі чи документи, пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, які мають істотне значення для встановлення повних обставин кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування залишається нагальною необхідність встановлення ряду обставин, які матимуть значення для подальшого судового розгляду даного кримінального провадження, та після відкриття ОСОБА_8 деяких матеріалів досудового розслідування, останній, проаналізувавши їх, буде прагнути до приховання, спотворення або знищення речей та документів, які ще не використовуються органом досудового розслідування, однак можуть мати значення в кримінальному провадженні.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні , що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показань потерпілих і свідків, які дають викривальні показання щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та до моменту вручення клопотання з матеріалами 26.05.2023, були невідомі підозрюваному.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_8 може впливати на свідків та потерпілих, оскільки має доступ до їх анкетних даних, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини вчинення кримінальних правопорушень та обставини, необхідні для встановлення істини у провадженні, в тому числі, інформацію щодо часу місця та обставин подій, які відбувались під час вчинення злочинів та мають значення для досудового розслідування, оскільки підозрюваний вказує на інші обставини вчинення злочинів, ніж зазначають свідки і потерпілі.

Слідчий суддя також вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється, оскільки є слушними доводи сторони обвинувачення про те, що протиправні дії підозрюваного викриті з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із чим, він може вчинити протиправні дії на продовження кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється. Інкриміновані йому кримінальні правопорушення підозрюваний ОСОБА_8 вчиняв перебуваючи вдома за місцем проживання, користуючись лише доступом до мережі «інтернет», та не може бути обмеженим у цьому, перебуваючи на волі, а тому застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе убезпечити суспільство від продовження вчинення ОСОБА_8 аналогічних злочинів в подальшому.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення понад 10 років, раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував також обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме те, що він не працює, є військовослужбовцем, одружений, малолітніх, неповнолітніх дітей або інших утриманців не має, що не свідчить про його міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, раніше не судимий, характеризуючих даних та інформації про стан здоров`я не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 5 ст. 361 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя вірно дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, кількості епізодів кримінального правопорушення, особи підозрюваного, наявних ризиків, слідчий суддя вірно визначив підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,з покладенням на нього відповідних обов`язків, що буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, не заслуговують на увагу, оскільки обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Враховуючи мету і підстави як застосування так і продовження запобіжних заходів, що передбачено ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання ОСОБА_8 його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу з метою уникнення покарання будь яким чином перешкоджати провадженню.

Зазначені обставини виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання наведеним вище ризикам.

Враховуючи вищезазначене доводи викладені адвокатом в апеляції, як підстави на його думку для скасування його підзахисному міри запобіжного заходу, спростовуються матеріалами справи, які свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. ст. 194, 196 КПК України, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 406, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 26.07.2023 включно та визначено розмір застави з покладенням певних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4