Справа № 751/2314/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/154/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000084 від 13 жовтня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1, ч. 3 ст. 240 КК України, розпочатого за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами органу місцевого самоврядування при розпоряджанні комунальним та державним майном, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та пов`язаними із ними суб`єктами господарювання, що спричинило тяжкі наслідки та за фактом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення на території Шаповалівського старостинського округу Борзнянської територіальної громади.

Накладено арешт а автомобіль марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору; автомобіль марки «Камаз», р.н. НОМЕР_2 ; трактор гусеничний марки «Morooka MST-600», заводський номер НОМЕР_3 , номерний знак «Транзит» НОМЕР_4 ; навантажувач марки «Toyota», рама № НОМЕР_5 ; навантажувач марки «JCB», рама НОМЕР_6 , які були вилучені в ході проведення обшуку земельної ділянки :02:000:0003 та комплексу нежитлових будівель сільськогосподарського призначення, що за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , посадовим особам ТОВ «Поліський комбінат хлібопродуктів» та уповноваженим ними особам відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Накладено арешт на насип речовини схожої на торф розмірами 19,5 м. х 17,5 м. х 2 м.; зошит з чорновими записами на 19 аркушів; зошит з чорновими записами на 12 аркушів; журнал з маркуванням «Диз. паливо» на 30 аркушів; журнал з маркуванням «Книга чергувань працівників Поліський комбінат хлібопродуктів» на 96 аркушах; журнал з маркуванням «Книга чергувань працівників Поліський комбінат хлібопродуктів» на 48 аркушах; журнал з маркуванням «Зважування авто» на 48 аркушах; товарно-транспортну накладну №2023/125 18.03-28.03.2023 на 1 аркуші; зразок речовини схожої на торф №1 з насипу; зразок речовини схожої на торф №2 з насипу; зразок речовини схожої на торф №3 з насипу; зразок речовини схожої на торф з навантажувача марки «JCB», рама НОМЕР_6 ; зразок речовини схожої на торф з автомобіля марки «ЗІЛ», р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору; зразок речовини схожої на торф з автомобіля марки «Камаз», р.н. НОМЕР_2 ; зразок речовини схожої на торф з трактора гусеничного марки «Morooka MST-600», номерний знак «Транзит» НОМЕР_4 , які були вилучені в ході проведення обшуку земельної ділянки :02:000:0003 та комплексу нежитлових будівель сільськогосподарського призначення, що за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши посадовим особам ТОВ «Поліський комбінат хлібопродуктів», відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту на речі, документи та транспортні засоби, вилучені в ході проведення 23 березня 2023 року обшуку земельної ділянки :02:000:0003 та комплексу нежитлових будівель сільськогосподарського призначення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з метою збереження речових доказів, уникнення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, і тим самим знищення слідів та доказів кримінального правопорушення, а також з метою використання вказаного під час проведення слідчих дій, у тому числі для забезпечення огляду вилученого майна експертами під час проведення відповідних експертиз, які будуть призначені у кримінальному провадженні.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати її та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що всупереч вимогам ст.. 171 КПК України у клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять жодної інформації на підтвердження права власності або права володіння чи користування щодо майна, на яке накладено арешт. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки ЗІЛ зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_7 є ОСОБА_10 . Вказує, що в ухвалі слідчого судді не було наведено жодного обґрунтування щодо необхідності в розгляді клопотання за відсутності власників майна.

Захисник стверджує, що всупереч вимогам ст. 64-2 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_10 , яка немає жодного статусу у кримінальному провадженні, було подане слідчим, а не прокурором, як це передбачено нормами КПК України.

Апелянт вважає, що згідно клопотання слідчого останнім не визначено підставу для накладення арешту на зазначене майно і подальше обмеження ОСОБА_10 у праві власності на майно є нерозумним та неспівмірним, оскільки завдає суттєву шкоду законним правам та інтересам власників арештованого майна.

Заслухавши доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000084 , слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Слід зазначити, що, всупереч доводам апеляційної скарги, на цьому етапі кримінального провадження невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Посилання апелянта про те, що відповідно до ст.64-2 ч.2 КПК України до слідчого судді з клопотанням про арешт майна звернувся неналежний суб`єкт, а саме слідчий, а не прокурор, то дані твердження не можуть братися до уваги. Положення ст.64-2 ч.2 КПК України регулюють відносини на стадії судового розгляду. Крім того, згідно ст.171 ч.1 КПК України слідчий за погодженням з прокурором наділений повноваженнями звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Відносно посилання в апеляційній скарзі про проведення розгляду в суді першої інстанції без участі власника майна, то колегія суддів також не може взяти їх до уваги, оскільки власники майна, які були відомі органу досудового розслідування, були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, про що в матеріалах провадження містяться відповідні телефонограми.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході обшуку земельної ділянки та комплексу нежитлових будівель сільськогосподарського призначення у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000084 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4