Дата документу 04.09.2023 Справа № 337/2538/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2538/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/497/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 вересня 2023 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000587, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 150596,87 гривень, які знаходяться на банківських картках та рахунках, прив`язаних до них, Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ЄРДПОУ 14360570, розташоване за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д:

1.№ НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_11 ;

2.№ НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_12 ;

3.№477643, який відкритий на ім`я ОСОБА_7 ;

4.№973370, який відкритий на ім`я ОСОБА_13 ;

5.№797332, який відкритий на ім`я ОСОБА_14 ;

6.№287196, який відкритий на ім`я ОСОБА_15 .

Під час досудового розслідування встановлено, що 16 травня 2023 року до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв., невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3628000 гривень з банківського рахунку № НОМЕР_3 «Ощад Банк», що належить ОСОБА_16 , чим спричинила матеріальний збиток на вказану суму.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_16 пояснила, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв., невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, здійснила переказ грошових коштів в розмірі 3628000 гривень з банківського рахунку № НОМЕР_3 - «Ощад Банк», що належить останній.

Згідно виписки по рахунку, який належить ОСОБА_16 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. з рахунку потерпілої був здійснений платіж на довільні реквізити: оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 413, виданий 15 травня 2023 року у сумі 3628000 гривень.

Згідно інформації про отримувача грошові кошти у розмірі 3628000 гривень, які належить ОСОБА_16 були перераховані на банківський рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_4 , який належить ФОП ОСОБА_17 .

Згідно рапорту від Департаменту кіберполіції Національної поліції України було встановлено, що з карткового рахунку ФОП « ОСОБА_17 » № НОМЕР_4 були переведені на банківські картки випущені на нього, як на фізичну особу і прив`язані до розрахункових рахунків в АТ КБ «Приватбанк», а саме на банківські картки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 .

В подальшому грошові кошти були переведені з банківської карти № НОМЕР_6 ОСОБА_17 на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_11 у сумі 150596,87 гривень з якої в подальшому було здійснено переказ на банківські картки, а саме:

№ НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_12 ,

№ НОМЕР_7 , яка належить ОСОБА_7 ,

№ НОМЕР_8 , яка належить ОСОБА_13 ,

№ НОМЕР_9 , яка належить ОСОБА_14 ,

№ НОМЕР_10 , яка належить ОСОБА_15 .

Картки емітовані до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», ЄРДПОУ 14360570, розташоване за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1-Д.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що є достатні підстави вважати, що грошові кошти потерпілої, які були переведені на вищевказані банківські картки є викраденим майном, яке може бути перераховано в подальшому на інші рахунки або виведено у готівку, тим самим унеможливить відшкодування збитків потерпілій, з метою всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин цього кримінального провадження, доведення вини власників банківських карток та рахунків, обставин вчинення вказаного правопорушення, механізму, способу його вчинення, відшкодування шкоди потерпілому, при цьому існує реальна загроза приховування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речей.

Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, обґрунтувавши це тим, що накладення арешту необхідне для збереження майна потерпілої.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківській картці № НОМЕР_7 та рахунку, прив`язаному до неї, відкритому в Акціонерному товариству комерційному банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_11 та у задоволенні клопотання слідчого у частині накладення арешту на грошові кошти які знаходяться на банківській картці № НОМЕР_7 та рахунку, прив`язаному до неї, відкритому в Акціонерному товариству комерційному банк «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_11 відмовити.

В обґрунтування свої скарги вказує, що накладаючи арешт на банківський рахунок ОСОБА_7 слідчий суддя не володів інформацією про суму коштів, яку ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_18 .

Також зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали випливає, що арешт був накладений для збереження майна потерпілої, однак на рахунок ОСОБА_18 , який переказав грошові кошти на рахунки 5 фізичних осіб, у тому числі й ОСОБА_7 було переведено грошові кошти у сумі 150596,87 грн., а слідчий суддя наклав арешт на кошти шести фізичних осіб на загальну суму 9035814,22 грн., тобто з кожного на 150596,87 грн.

Вказує, що 6 травня 2023 року о 10 год. 17 хв. ОСОБА_7 розмістив на криптовалютній біржі «Binance» ордер на обмін валюти, після чого її успішно продав у кількості 499,73 USDT по курсу 38,38 на суму 19180 грн. 16 травня 2023 року о 10 год. 19 хв. на банківський рахунок ОСОБА_7 надійшли кошти у суму 19180 грн., платником був ОСОБА_18 .

Зауважує, що ОСОБА_7 не знав і не міг знати платника і джерела походження коштів у розмірі 19180 грн., які отримав від продажу криптовалюти.

Зазначає, що якщо виключити переказ ОСОБА_18 із суми коштів, які є арештованими, то різниця становить 27634,94 грн., які взагалі не стосуються шахрайства, що дає підстави вважати, що арешт майна в цій частині накладений явно необґрунтовано.

Крім того вказує, що слідчий суддя всупереч вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна ОСОБА_7 не врахував: неможливість використання коштів у розмірі 27634,94 грн., як доказ у кримінальному провадженні №0000587 від 16 травня 2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України; неможливість спеціальної конфіскації цих коштів; правову неможливість задоволення цивільного позову потерпілої за рахунок коштів ОСОБА_19 у розмірі 27634,94 грн.; суму коштів у розмірі 19180,00 грн., які за версією органу досудового розслідування були викрадені у потерпілої і дійшли до ОСОБА_7 , у їхньому співвідношенні із застосованим арештом у межах суми 150596,87 грн.

Зазначає, що слідчий у клопотанні не вказав, а слідчий суддя в ухвалі не встановив того факту, що ОСОБА_18 перечислив ОСОБА_7 саме викрадені гроші, а не власні, які мав до того, як отримав 150 тисяч від Забелінського.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику ОСОБА_7 , як власника майна, а її копію він, як представник отримав 11 липня 2023 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 до судового засідання для розгляду клопотання слідчого про арешт майна не викликався, копію оскаржуваної ухвали представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 отримав поштою лише 11 липня 2023 року (а.с. 49), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що суд повинен дослідити всі обставини та прийняти рішення на підставі наданих документів. Зазначив, що ОСОБА_7 не знав та не міг знати під час продажу криптовалюти про вчинення злочину, Забелінського він також не знає, а ОСОБА_18 йому відомий тільки як інша сторона в угоді. Зауважив, що наразі ОСОБА_7 знаходиться в скрутному матеріальному становищі, при цьому, до слідчого його не викликали.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, разом з тим вказав, що під час проведеного аналізу інформації, отриманої в ході досудового розслідування було встановлено, що дійсно ОСОБА_7 було отримано від Смірнова тільки 19180 грн.

Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Частиною четвертою статті 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Колегія суддів доходить до висновку, у даному провадженні слідчий суддя в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківській картці та рахунку № НОМЕР_7 , який відкритий на ім`я ОСОБА_7 не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що відділом поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000587 від 16 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Із фабули витягу з ЄРДР випливає, що 16 травня 2023 року до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв., невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3700000 гривень з банківського рахунку № НОМЕР_3 «Ощад Банк», що належить ОСОБА_16 , чим спричинила матеріальний збиток на вказану суму (а.с. 5).

Крім того, в ході досудового розслідування була допитана потерпіла ОСОБА_16 , яка пояснила, що 16 травня 2023 року вона дізналась про те, що грошові кошти у сумі 3700000 гривень з її депозитного рахунку були перераховані до її банківської картки № НОМЕР_12 , а вже з неї відбувалася купівля - продаж нерухомості на ім`я одержувача ФОП ОСОБА_17 банк одержувача ПАТ КБ «Приватбанк» IBAN НОМЕР_4 , транзакція відбувалася 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. Вказані транзакції вона не здійснювала, чоловіка на ім`я ОСОБА_17 вона не знає (а.с. 12-16).

Із виписку по картковому рахунку № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_20 вбачається, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. відбувся грошовий переказ у сумі 3620000 гривень, як оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі продажу, серія та номер 419, виданий 15 травня 2023 року (а.с. 23).

Із рапорту інспектора ВПК в Запорізькій області Департаменту кіберполіції НП України ОСОБА_21 випливає, що кошти потерпілої з картки № НОМЕР_13 у розмірі 3700000 гривень шахраями були перераховані 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. на розрахунковий рахунок ФОП « ОСОБА_17 » № НОМЕР_4 . В подальшому кошти, які отримані на вказаний рахунок були переведені на банківські картки які випущені на ОСОБА_17 як на фізичну особу, після чого через Приват24 були переведені на поповнення в тому числі карти ОСОБА_11 на суму 150596,87 грн., яка в подальшому була переведена на інші картки, зокрема, і на картку № НОМЕР_7 , яка емітована АТ КБ «Приватбанк» ( ОСОБА_7 ) (а.с. 26-31).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Як випливає із п. 1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ №22 від 21.01.2004, безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

З вказаних норм вбачається, що на банківському рахунку не зберігаються індивідуально визначені кошти власника рахунку, відповідна сума грошових коштів обліковуються банком на рахунку під зобов`язання банку за дорученням власника рахунку перерахувати/зарахувати відповідну суму грошових котів у межах такої суми.

Так, із пояснень прокурора в судовому засіданні апеляційного суду випливає, що на банківський рахунок, який належить ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження було перераховано від ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 19180 грн.

Крім того, переказ грошових коштів на банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_7 від ОСОБА_22 в сумі 19180 грн. підтверджується і доданої до апеляційної скарги платіжною інструкцією (а.с. 89).

Отже, із вищевказаного випливає, що переведення ОСОБА_7 грошових коштів від ОСОБА_22 , якому в свою чергу на його картковий рахунок від ОСОБА_17 були переведені, як встановлено органом досудового розслідування кошти потерпілої ОСОБА_16 , відбулось лише в сумі 19180 грн.

Разом з тим, слідчий суддя, постановлюючи оскаржувану ухвалу, наклав арешт на банківську картку та рахунок № НОМЕР_7 , який відкритий на ім`я ОСОБА_7 та на якому знаходились грошові кошти в розмірі 46814,94 грн., що значно перевищує суму, яку йому було перераховано від ОСОБА_22 .

При цьому, як в клопотанні слідчого, так і в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ОСОБА_7 кошти, які знаходяться на банківському рахунку, крім встановленої досудовим розслідуванням перерахованої суми в розмірі 19180 грн., які є грошовими коштами потерпілої ОСОБА_16 , набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тобто, оскільки електронні гроші не володіють індивідуальними ознаками та їх не можливо ідентифікувати, а також враховуючи встановлену органом досудового розслідування суму грошових коштів, яка була переведена ОСОБА_7 від ОСОБА_22 , якому в свою чергу переведені кошти потерпілої, колегія суддів вважає, що в даному випадку є за можливим накласти арешт на кошти в розмірі 19180 грн. із загальної суми, яка знаходиться на картковому рахунку ОСОБА_7 , що забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом, правомірною метою та охороною фундаментальних прав особи.

Обґрунтованість таких висновків колегії суддів випливає також і з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_7 , який відкритий на ім`я ОСОБА_7 розмірі 150596,87 грн. знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга представника - адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді зміні в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунку № НОМЕР_7 , який відкритий на ім`я ОСОБА_7 .

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000587, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, змінити в частині накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_7 , відкритому на ім`я ОСОБА_7 .

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_7 , відкритому на ім`я ОСОБА_7 в розмірі 19180 грн.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4