УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув в судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000321 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2023 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Новодністровська Сокирянського району Чернівецької області, громадянка України, не працює, раніше судима,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

-якою обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.06.2023 року включно.

Учасники судового провадження:

обвинувачена ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду обвинуваченій ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.06.2023 року включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та неправомірною.

Зазначає, що судом не врахована можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, який також може забезпечити виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених кримінальним законом. та запобігти зазначеним в клопотаннІ ризикам, а також не був врахований її важкий стан здоров`я.

Вважає, що в судовому засіданні ризики, які вказані в клопотанні прокурора, не були доведені.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження 0000321 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2023 року клопотання прокурора задоволено. Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.06.2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченої під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження 0000321 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

5 квітня 2023 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 суд, пославшись на відомості що характеризують особу обвинуваченої, обставини вчинення та тяжкість інкримінованого їй злочину, прийшов до висновку, що заявлені ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченої під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносить до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує їй, в разі визнання її винуватою у інкримінованому злочині, обвинувачена може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, тобто існує наявність ризику переховування.

Також є необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Окрім того, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачена у разі не застосування запобіжного заходу може переховуватись від суду та вчинити нові злочини, оскільки, вона має не зняту та не погашену судимість за вчинення аналогічних злочинів, вчинила кримінальне правопорушення в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працює.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику переховування обвинуваченої від суду та можливість продовження злочинної діяльності.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу останній на інший більш м`який запобіжний захід, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про обрання запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 5 квітня 2023 року, якою обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: