ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/224/20

Провадження № 11-кп/4820/14/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року щодо обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сушівці Білогірського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

За вироком суду, 25 січня 2020 року, близько 01 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу нічного клубу «Фанат», по вулиці Грушевського, у м. Ізяслав Хмельницької області, вступив у словесну суперечку із ОСОБА_7 .

Під час суперечки, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наніс потерпілому кулаком своєї правої руки один удар в область лівого ока, внаслідок чого він впав на спину та втратив свідомість.

В подальшому, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 ногою ще один удар, в область грудей, зліва. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока на фоні набряку м`яких тканин, забій м`яких тканин обличчя, які за висновком експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт строком на 200 годин.

На його думку, суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та інші обставини кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_6 характеризується посередньо, має середній рівень ризику повторного вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання в реальності відсутні, а такі обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження. Разом з тим, акцентує увагу, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не враховано обтяжуючу покарання обставину, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , колегія суддів уважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 , кримінально-правова оцінка його діянь за ч.1 ст.125 КК України, відповідно до вимог ст.404 КПК, не перевірялись, оскільки законність та обґрунтованість вироку, в тій частині, не були оскаржені. Колегія суддів враховує фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у виді штрафу, в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому обставинами, що пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, місцевий суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, та не встановив підстав для більш суворого покарання.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не взято до уваги особу винного, зокрема те, що ОСОБА_6 характеризується посередньо, має середній рівень ризику повторного вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання в реальності відсутні, а такі обставини, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину не знайшли свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження, є помилковими, оскільки судом була надана оцінка всім обставинам, які враховуються при призначенні покарання.

Так, у суді першої інстанції ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні цього кримінального проступку і щиро каявся, розповів при яких обставинах заподіяв потерпілому умисні легкі тілесні ушкодження. В суді апеляційної інстанції не заперечував свою винуватість, а тому ставити під сумнів визнанні судом пом`якшуючі покарання обставини, колегія суддів не вбачає.

Згідно з даними досудової доповіді працівника органу пробації (а.с.25-26), негативних відомостей щодо особистісних відомостей про особу ОСОБА_6 , ця доповідь не містить.

Твердження потерпілого в апеляційній скарзі на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння колегією суддів відхиляються, так як ця обставина не ставилась йому у вину.

За змістом ч.4 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

З вказаної норми закону слідує, що розгляд справи і в суді апеляційної інстанції проводиться відносно обвинуваченого і тільки в межах пред`явленого йому обвинувачення, яке сформульоване в обвинувальному акті і за межі якого суд вийти не може.

Ураховуючи вказані обставини та принципи розумності і справедливості, колегія суддів уважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно м`яким не знаходить.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3