Провадження № 1-кп/947/989/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчого судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000510 від 05.04.2023 року, та угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим від 24.05.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , афганець, громадянин України, уродженець міста Одеси, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, разом з угодою про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Так, 04.04.2023 в період часу з 22:54 до 23:08, ОСОБА_5 , знаходячись біля третього під`їзду будинку № 16 на проспекті Небесної Сотні в м. Одесі, діючи з прямим умислом на здійснення завідомо неправдивого повідомлення про вибух, з метою порушення громадської безпеки, спокою громадян та нормальної діяльності ТЦ «Сіті Центр» розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2 та спокою інших жителів міста Одеси, усвідомлюючи, що його завідомо неправдиве повідомлення викличе обстановку страху у населення, порушить громадську безпеку, із використанням належного йому мобільного телефону марки «AppleIphone» моделі «XS» з IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 та абонентським номером оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_3 , здійснив на спецлінію оператора «102» низку викликів, після з`єднання в телефонному режимі, повідомивши неправдиву інформацію оперативному спецлінії «102» ГУНП в Одеській області, про те, що в ТЦ «Сіті Центр» на проспекті Небесної Сотні, 2 заклали вибухівку.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 , пов`язаних із неправдивим повідомленням щодо замінювання вищевказаного закладу, викликані співробітники ГУНП в Одеській області, а саме слідчо-оперативні групи Одеського районного управління поліції № 1 та територіальних відділів поліції, включаючи працівників кінологічної служби та спеціалістів вибухотехнічних підрозділів.

Під час огляду ТЦ «Сіті Центр», що розташований за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2, співробітники ГУНП в Одеській області провели слідчі та оперативно-розшукові заходи з пошуку можливого замінювання та вибухового пристрою. За наслідками відпрацювання завідомо неправдивого повідомлення по закінченню проведення огляду місця події вибухових пристроїв чи небезпечних речовин не виявлено.

Тим самим, ОСОБА_5 здійснив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, порушивши громадську безпеку та спокій осіб, які перебували в ТЦ «Сіті Центр», що розташований за адресою: м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 2, як наслідок його неправомірними діями задіяне сили правоохоронних органів для перевірки неправдивого повідомлення та пошуку вибухового пристрою.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 259 КК України за кваліфікуючими ознаками: завідоме неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками.

По кримінальному провадженню №0000510 від 05.04.2023 року між ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , 24 травня 2023року була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.

В угоді про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 , та обвинувачений ОСОБА_5 виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 259 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Одночасно, сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення ОСОБА_6 наступного покарання: за ч.1 ст. 259 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням статті 75 КК України та звільнити від відбування основного покарання з випробуванням. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала умови укладеної угоди та просив її затвердити, оскільки її умови не порушують прав інших осіб та не становлять суспільної небезпеки і не загрожують інтересам держави.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з прокурором на призначення узгодженого покарання. Зазначив про обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового слідства, судом та викладені в обвинувальному акті в кримінальному провадженні №0000510 від 05.04.2023 року. Угоду про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 підтримав та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Суд під розписку відповідно до ст. 474 КПК України ОСОБА_5 роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні; надавати покази у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Крім того, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України.

В ході судового розгляду, судом встановлені обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, ОСОБА_5 вину визнає в повному обсязі, щиро кається у скоєні інкримінованого йому злочину, активне сприяння розкриттю злочину, згоди ОСОБА_5 співпрацювати у викритті інших тяжких кримінальних правопорушень, учинених іншими особами, також особу обвинуваченого, який раніше не судимий. Обставини, що обтяжують покарання в ході судового розгляду не встановлені.

Судом не встановлено підстави для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст. 474 КПК України.

За умовами ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_5 , наявності пом`якшуючих і відсутністю обтяжуючих обставин покарання, визнання своєї вини ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди укладеної між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Таким чином, з огляду на те, що санкція ч.1 ст.259 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі, засобами та знаряддями вчинення ОСОБА_5 злочину є мобільний телефон марки «AppleIphone» моделі «XS» з IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 , суд вважає, що на підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України його необхідно конфіскувати у власність держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 373-374, 392, 393, 394, 395, 473-475 КПК України, ст. ст.96-1, 96-2, 100 КК України,суд, УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.05.2023 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000510 від 05.04.2023 року.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.04.2023 року на мобільний телефон марки «AppleIphone» моделі «XS» з IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 .

На підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, конфіскувати у власність держави засоби та знаряддя вчинення злочину, а саме:мобільний телефон марки «AppleIphone» моделі «XS» з IMEI № НОМЕР_1 , IMEI № НОМЕР_2 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. ст. 473, 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1