ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
11 вересня 2023 року місто Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
Прокурор звернувся з клопотанням про продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, строк дії якого спливає 25 вересня 2023 року, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1ст.177 КПК України.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на необґрунтованість прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також захисник посилавсь на можливість зміни запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання дійшов висновку про наступне.
Обґрунтовуючи необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на ряд наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не можливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме:
-згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв умисний злочин проти життя та здоров`я особи, заподіявши смерть потерпілому ОСОБА_7 , тому, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді ув`язнення, як безальтернативного покарання, він без виключення, буде переховуватися від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для ОСОБА_5 до втечі;
-наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України обгрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 та знаючи анкетні дані свідків, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також, ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності;
-згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних сил України, під час введення на території України воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка спричинила смерть потерпілого, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_5 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою (чи продовження такого тримання) судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та матиме можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків.
Так, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого суд враховує суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачуються останній, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України: можливість переховування від суду, зважаючи на тяжкість покарання; можливість впливу на потерпілих та свідків з метою зміни наданих показань.
У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, то він може ухилитися від суду та вчинити новий злочин. Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.
Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.
З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.
Також суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних сил України, під час введення на території України воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка спричинила смерть потерпілого, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень.
При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.
Крім того, будь-яких обставин, які б унеможливлювали подальше утримування ОСОБА_5 під вартою суду не надано, скарг та заперечень щодо перебування саме під цим запобіжним заходом від неї не надходило. Даних, що стан здоров`я ОСОБА_5 не дозволяє його утримувати під вартою, у суду немає.
Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 р. «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» за №1/0/2-22, зазначено, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.
Оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , виконання ним своїх процесуальних обов`язків, клопотання прокурора підлягає задоволенню, запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід продовжити строком на 60 днів.
Керуючись ст. 176, 177,178,183, 186, 193, 194,199, 314-315,370-372 КПК, суд -
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк дії застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 листопада 2023 року, включно.
Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислювати з 11 вересня 2023 року до 10 листопада 2023 року, включно.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1