Справа № 991/7452/23
Провадження № 1-кс/991/7484/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 в інтересах ГО «НОН-СТОП» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А :

І. Суть скарги

24 серпня 2023 року до Вищого антикорупційного суду звернувся голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР).

Скарга обґрунтована тим, що 17 серпня 2023 року ГО «НОН-СТОП» звернулася до НАБУ із заявою вих. № 17/08/2023-1 про вчинення кримінальних правопорушень, втім уповноваженими особами НАБУ обов`язок внести відомості за його заявою до ЄРДР, передбачений ст. 214 КПК України, виконано не було.

ІІ. Позиції учасників судового засідання

2.1. У судове засідання представник скаржника не прибув. Про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника. Разом з тим, участь у розгляді скарги є правом, а не обов`язком особи, яка її подала, а тому, враховуючи зміст засади диспозитивності, яка визначає свободу у використанні особою своїх процесуальних прав, неприбуття скаржника не може перешкоджати захисту його прав та розгляду скарги.

2.2. Представник НАБУ у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду скарги також повідомлений належний чином. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 3 ст. 306 КПК України).

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

17 серпня 2023 року ГО «НОН-СТОП» звернулася до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень.

Як вбачається із зазначеної заяви, членами родини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 створено злочинну групу, до складу якої увійшли також інші особи та яка здійснює легалізацію (відмивання) коштів, здобутих злочинним шляхом, зокрема від здійснення фінансових операцій підконтрольного їм конвертаційного центру - ПП «АВТОКОМ-2005 ПЛЮС», а також від реалізації товарів на території держави-агресора.

Також ОСОБА_3 повідомив, що посадові особи КМДА, ХОВА, Держприкордонслужби, зловживаючи службовим становищем, надали можливість перетину державного кордону України особі, яка не мала на це права, - ОСОБА_7 , який, використовуючи підроблені документи, виїхав до Республіки Австрії, де зустрічався з особами, що здійснюють колабораційну діяльність на шкоду незалежності, суверенітету та територіальної недоторканності України.

Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про вчинення зазначеними особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 172, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 258-5, ч. 2 ст. 332-2, ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України.

3.2. Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України покладають на слідчого обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Зокрема, цими нормативно-правовими актами передбачено, що до ЄРДР підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого та прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у повідомленні має бути зазначено конкретні відомі заявнику обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому воно полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак, наведення доводів, чому він вважає, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Оцінюючи, чи відбулося виконання цього обов`язку відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя має з`ясувати, чи містить зміст повідомлення про кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

3.3. Також під час оцінки доводів скарги слід виходити з приписів ч. 1 ст. 306 КПК України, яка пов`язує можливість її розгляду (чи окремих її вимог) слідчим суддею Вищого антикорупційного суду з належністю кримінальних проваджень до підсудності цього суду. Така підсудність визначається за одночасної наявності двох обов`язкових ознак (ч. 1 ст. 33-1 КПК України):

- стаття кримінального закону, за якою здійснюється кримінальне провадження, належить до переліку корупційних, передбачених приміткою до ст. 45 КК України, або передбачена ч. 1 ст. 33-1 КПК України (ст. 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України);

- наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом. Такі повноваження, серед іншого, обмежуються здійсненням судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у кримінальних провадженнях (стосовно кримінальних правопорушень), належних до підсудності відповідного суду.

3.4. На думку ОСОБА_3 , наведені ним обставини свідчать про наявність в діях зазначених у заяві осіб ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110-2, ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 172, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 258-5, ч. 2 ст. 332-2, ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України.

Отже, заява ГО «НОН-СТОП» містить твердження про вчинення кримінальних правопорушень, як підсудних Вищому антикорупційному суду за критерієм кваліфікації, так і непідсудних.

В контексті першої групи слідчий суддя звертає увагу, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 стверджує про неправомірні дії посадових осіб КМДА, ХОВА, Держприкордонслужби, які зловживаючи службовим становищем надали можливість перетину державного кордону України особі, що не мала на це права, - ОСОБА_7 .

Разом з тим, заява не містить викладу жодних обставин, які прямо чи опосередковано свідчили б про вчинення зазначених дій, а також обставин вчинення інших зазначених у ній кримінальних правопорушень, які могли б бути підсудні Вищому антикорупційному суду. Заявником не конкретизовано, які саме дії посадових осіб, на його думку, містять ознаки наведених злочинів.

Твердження скаржника про вчинення посадовими особами кримінальних правопорушень має абстрактний характер та ґрунтуються виключно на припущенні про існування певних фактів, тобто його суб`єктивній оцінці певних подій, адже жодних конкретних відомостей з цього приводу, які могли б бути перевірені в ході досудового розслідування, заява ГО «НОН-СТОП» не містить. Ці твердження мають характер припущення, тобто не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення злочинів і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

3.5. Також ОСОБА_3 повідомив про здійснення ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 легалізації (відмивання) коштів, здобутих злочинним шляхом, зокрема від здійснення фінансових операцій підконтрольного їм конвертаційного центру - ПП «АВТОКОМ-2005 ПЛЮС», а також від реалізації товарів на території держави-агресора у порушення вимог бюджетного, будівельного та земельного законодавства, а також здійснення відмивання коштів та придбання товарів за завищеними цінами.

Втім, оцінка та перевірка цих фактів може бути здійснена у встановленому законом порядку та, вочевидь, виходить за межі компетенції слідчого судді Вищого антикорупційного суду у межах розгляду цієї скарги. Враховуючи, що наведені кримінальні правопорушення, які, на думку заявника, було вчинено зазначеними особами, не підсудні Вищому антикорупційному суду, у слідчого судді відсутні повноваження давати оцінку діям уповноважених осіб щодо (не)реєстрації відомостей про них у ЄРДР. Втім, враховуючи, що кримінальний процесуальний закон не передбачає часткового закриття провадження з розгляду скарги, слідчий суддя відмовляє у її задоволенні і в цій частині.

Враховуючи викладене, слідчий суддя констатує відсутність бездіяльності з боку уповноважених осіб НАБУ, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 214, 303, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ГО «НОН-СТОП» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1