Справа № 194/862/23
Номер провадження 1-кс/194/153/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

12 червня 2023 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП№1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, розлученого, маючого на утриманні дитину 2008 року народження, військовослужбовця, командира 2-го відділення інженерно-саперного взводу 1-го батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», не одруженого, раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що 10.06.2023 року приблизно о 07-26 годині, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих побутових неприязних відносин умисно наніс декілька ударів металевою трубою в область голови ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на місці. Обставини встановлюються.

10.06.2023 року відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000235 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Молодший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в посаді командира 2-го відділення інженерно-саперного взводу 1-го батальйону військової частини НОМЕР_1 , 10.06.2023 року приблизно о 06 годині 30 хвилин перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , останній тримаючи у правій руці металеву палицю замахнувся для нанесення удару ОСОБА_6 . В цей час, ОСОБА_6 наніс не менше двох ударів долонею лівої руки у праву частину обличчя, при цьому правою рукою вихопив у ОСОБА_7 з правої руки металеву палицю. В свою чергу молодший сержант ОСОБА_6 вважаючи вказані дії ОСОБА_7 образливими для себе, що принижувало його честь та гідність і бажаючи за них помститися останньому, діючи з прямим умислом на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільні небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи мотив припинити дану сварку, будучи впевненим, що раптове застосування насильства щодо ОСОБА_7 , сприятиме припиненню його протиправної поведінки, тримаючи у правій руці металеву палицю наніс один удар по лівій нозі, два удари по лівій руці, не менше одного удару по тулубу та правим коліном в ліву область голови ОСОБА_7 . В результаті злочинних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: множинних синців та саден голови і обличчя, вираженого набряку лівої половини обличчя, множинних гематом та синців тулуба, що спричинило смерть ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 підозрюється в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10.06.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У зв`язку з чим, в ході досудового розслідування виникає необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У зв`язку з чим, слідчий СВ ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 просить застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах гауптвахти.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання щодо обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просив обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення розміру застави. Вважає за неможливо обрання інших запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_6 щодо пред`явленої підозри зазначив, що він наніс тілесні ушкодження померлому з метою захисту свого життя та життя ОСОБА_8 . Після подій він не збирався тікати. Просить обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Зазначає, що у нього є будинок, в якому він може мешкати.

Захисник просив обрати підозрюваному цілодобовий домашній арешт з електронними засобами контролю в с. Богданівка, вважає, що ризики передбачені п.п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені. Підозрюваний не втікав, дочекався приїзду поліції та швидкої допомоги, намагався надати медичну допомогу померлому. При цьому, мав можливість втекти. Також зазначив, що підозрюваний є військовослужбовцем, має поранення, та неповнолітню дитину, характеризується за місцем проживання позитивно, на свідків не може впливати.

Вислухавши підозрюваного, прокурора, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2023 року за №0000235 за ч. 1 ст. 115 КК України.

10.06.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10.06.2023 року о 09-25 годині підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 10.06.2023 року; постановою про визнання речових доказів від 10.06.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10.06.2023 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 10.06.2023 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 10.06.2023 року, ОСОБА_11 від 10.06.2023 року, ОСОБА_12 від 10.06.2023 року, ОСОБА_13 від 10.06.2022 року, ОСОБА_14 від 10.06.2023 року; лікарським свідоцтвом про смерть №391 від 12.06.2023 року.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, що підозрюваний раніше не судимий, розлучений, має цивільну дружину та малолітню дитину, є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем проживання, проте в даному конкретному випадку, слідчий суддя оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання підозрюваного та захисника щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Крім того, як слідує з практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного (обвинуваченого) таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Слідчий суддя враховує вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Під острахом отримання можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України. Запобігання ризикам переховування підозрюваного від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Крім того, слідчий суддя не ігнорує доводи сторони обвинувачення, що підозрюваний ОСОБА_6 є військовослужбовцем, несе службу в районі ведення бойових дій та з вищевказаною метою може переховуватись на вказаних територіях. При цьому, слідчий суддя враховує, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №391 від 12.06.2023 року ОСОБА_7 помер внаслідок травматичного шоку від ударів.

Також ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни показів останніх та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки їх знає.

В той же час, ризики передбачені п. 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки він раніше не судимий, з місця події не втікав та знаряддя кримінального правопорушення було вилучено.

При цьому, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має на утриманні дитину 2008 року народження, за місцем проживання охарактеризований посередньо.

Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків. Таким чином менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , його характеризуючих даних та характеру, обставин та тяжкості злочину у вчиненні якого він підозрюється, наслідків для потерпілого у виді смерті внаслідок травматичного шоку, для запобігання існуючим ризикам слідчий суддя не вбачає підстав для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді домашнього арешту.

Відповідно п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вважає за необхідне не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Слідчий суддя не надає оцінку, наданій стороні захисту характеристиці за місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки остання не завірена належним чином, та не підтверджує неправомірність дій ОСОБА_7 щодо подій, які стались 10.06.2023 року.

Також слідчий суддя наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

В той же час, зважаючи, що ОСОБА_6 являється військовослужбовцем, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не виключений, а тому на останнього покладаються права, обов`язки військовослужбовця.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, оскільки підозрюваний є військовослужбовцем, з урахуванням положень Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Приймаючи таке рішення суд також враховує, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що на даний час підозрюваний не може утримуватись в умовах гауптвахти, у тому числі за станом здоров`я, враховуючі надані стороною захисту лікарняні висновки.

Слідчий суддя, не ігнорує доводи сторони обвинувачення, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 не буде мати негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, враховуючи КПК України, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому вважає за доцільне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 23-59 годин 07 серпня 2023 року без визначення застави.

Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годині 07 серпня 2023 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 підлягає направленню до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1