Справа №282/882/17
Провадження №1-кп/293/20/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000089 від 15.03.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Громада Любарського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовозобов`язаного, не одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 в перших числах березня 2017 року близько 22 години, точної дати слідством не встановлено, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна проник на територію домогосподарства, що по АДРЕСА_2 . Після цього в цей же час та місці неповнолітній ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю власника майна та будь-яких інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження запірного пристрою дверей проникли в приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрали чуже майно належне ОСОБА_7 , а саме: два алюмінієвих бідони ємкістю 40 л кожний, вартістю 100 гривень за один, а всього на 200 грн; кутошліфувальну машинку марки «Einhell» вартістю 1300 грн, електричну дриль марки «Makita» вартістю 1500 грн, а всього на загальну суму 3000 гривень, після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зникли, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану вище суму.

За таких обставин ОСОБА_5 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті.

Показав, що дійсно в березні місяці 2017 в с. Громада Житомирського району Житомирської області здійснив крадіжку разом із ОСОБА_6 майна, належного ОСОБА_7 , а саме два алюмінієвих бідони, кутошліфувальну машинку, електричну дриль. Вказав, що викрадене майно продали, а коштами розпорядились на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що кримінальних правопорушень на майбутнє не вчинятиме, вказав, що шкоду потерпілій відшкодував добровільно, під час судових дебатів просив суворо не карати.

Захисник в судовому засіданні просив суд врахувати, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 у неповнолітньому віці, його щире каяття, відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілої. Просив суворо не карати його підзахисного.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась. Про дату час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься заява потерпілої про розгляд справи у її відсутності, щодо міри покарання покладається на розсуд суду (а.с.197).

Окрім повного визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими судом доказами:

- витягом з ЄРДР № 0000089 від 15.03.2017, за змістом якого в період часу із 11 год. 11.03.2017 по 15 год.30 хв. 14.03.2017 невідома особа проникла у у домогосподарство ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрада майно останньої ;

- протоколом прийняття заяви від 14.03.2017 про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 про крадіжку майна з домовоління ;

- заявою від 07.06.2017 гр. ОСОБА_8 про те, що шкода у кримінальному провадженні 0000089 від 15.03.2017 завдано її доньці ОСОБА_7 ;

- постановою про визнання потерпілим у кримінальному провадженн від 07.06.2017, згідно якої потерпілою у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_7 ;

- даними протоколу огляду місця події від 14.03.2017 з фото таблицею до нього, згідно якого встановлено, що було проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення за адресою АДРЕСА_1 ,в присутності понятих, під час якого був оглянутий будинок з господарською будівлею, з якого вчинено крадіжку;

- довідкою Любарського кооперативного ринку від 29.03.2017 про вартість викраденого майна;

- даними протоколу про результати здійснення ОТЗ № 2 по оперативно розшуковій справі 1 від 10.11.2016 від 05.05.2017, у якому відображено розмову обвинуваченого ОСОБА_5 з ОСОБА_6 про плани щодо продажу викраденого майна;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримін- ального провадження від 25.05.2017, згідно якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000089 від 15.03.2017 оптичний носій інформаці , а саме "DVD-R 4.7 GB;

- ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 13.05.2017, якою надано тимчасовий доступ до інформації, яка знаходиться в операторів мобільного зв"язку;

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.06.2017, в хзоді якого отримано роздруківки з"єднань абонентських номерів на DVD-R диску вих. № 11289/з/КТ від 12.06.2017 , серійний номер № 300/зКТ;

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 13.06.2017, згідно якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000089 від 15.03.2017 оптичний носій інформаці , а саме "DVD-R 4.7 GB вих 11289/З/КТ;

- заявою від 11.07.2017 ОСОБА_10 про надання добровільної згоди на проведення слідчих дій на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.07.2017 з ілюстративною таблицею за участю підозрюваного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де останній у присутності понятих та слідчого показав та розповів про обставини вчинення ним та ОСОБА_5 крадіжки з даного домогосподарства ;

- постановою про уточнення місця вчинення кримінального правопорушення від 08.06.2017, згідно якої поставновлено правильною вважати адресу, де було вчинено крадіжку - АДРЕСА_2 , а не АДРЕСА_3 ;

- постановою про уточнення прізвища ім"я по батькові від 20.07.2017, за якою постановлено вважати правильним ПІБ підозрюваного - ОСОБА_6 , а не ОСОБА_11 ;

- заявою від 15.07.2017, якою ОСОБА_10 надала добровільну згоду на проведення слідчих дій на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.07.2017 з ілюстративною таблицею за участю підозрюваного ОСОБА_5 , у присутності захисника та за участі законного представника за адресою: АДРЕСА_2 , де останній у присутності понятих та слідчого показав та розповів про обставини вчинення ним та ОСОБА_6 крадіжки з даного домогосподарства ;

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Порушень вимог ст.87 КПК України не установлено.

Сторони кримінального провадження не оспорювали фактичних обставин викладених у досліджених судом доказах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин, суд уважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, тому ці його дії суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст.50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені ст. 65 КК України. Такою нормою закону визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за N 7 "Про судову практику призначення судами кримінального покарання" суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Заразом, судом враховується, що щире каяття проявилося в критичній оцінці обвинуваченим свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, завдані збитки потерпілій особі відшкодовані.

Верховний Суд висловив позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі N 759/7784/15-к).

Так і в даній ситуації обвинувачений, окрім визнання вини наголосив на щирому жалі щодо вчиненого, пояснив, що бажає виправитись, відшкодував завдані збитки потерпілій добровільно, що в своїй сукупності свідчить про наявність "щирого каяття".

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Так, учасниками судового провадження не заперечувалось, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_5 розповів про час, місце вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що стало наслідком їх швидкого розкриття, вказані обставини він підтвердив в судовому засіданні, чим сприяв встановленню істини у кримінальному проваджені.

Вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім є додатковою гарантією для дитини, яка опинилася у конфлікті із законом, що не виключає можливості визнання такої обставини пом`якшуючою.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та бере до уваги той факт, що останній вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім.

Тому, окрім обставин зазначених в статті 65 КК України, суд враховує особливості призначення покарань викладені в статі 103 КК України.

Зокрема, суд враховує:

- класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК України відносяться до тяжких злочинів;

- враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб вчинення злочинної діяльності);

- умови життя та виховання ОСОБА_5 вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи молодої людини, а саме, що в родині створені нормальні умови для проживання дітей. Друзів та знайомих, які притягувались до кримінальної відповідальності не має, однак може піддаватися впливу злочинного оточення;

- особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, його молодий вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;

- наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.

У зв`язку із чим, суд дійшов переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 з обранням покарання із застосуванням частини першої статті 69 КК України.

Відповідно до положень ст. 69 КК України суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Так вказані вище обставини дають суду підстави відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 185 КК України, яке буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання із застосуванням до основного покарання ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.

Обґрунтовуючи можливість застосування статті 69 КК України суд ураховує, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним йому. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року N 15рп/2004 "у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання).

В даному конкретному випадку встановлено декілька обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують таке.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з урахуванням особи винного істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і відповідно до частини першої статті 69 КК України є підставою перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Обрання такого способу призначення покарання у цій ситуації враховує "принцип пропорційності", справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, можливість його призначення передбачена законом (стаття 69 КК України), воно не становитиме "особистий і надмірний тягар для особи".

При цьому суд враховує досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про неповнолітнього обвинуваченого, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_5 несе низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, виконаня покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, та не становить небезпеки для суспільства.

Суд також бере до уваги і позиціюсторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 69 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

Таким чином, суд уважає, що саме така міра покарання обрана ОСОБА_5 буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

ІV. Вирішення питання щодо запобіжного заходу

У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

V. Рішення щодо речових доказів

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд, вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

VІ. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 368-370, 373, 374, 376, 394,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.3 ст. 185 КК України і призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням до покарання ч. 1 ст. 69 КК України - у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

2. Речові докази:

- оптичний носій інформації: диск «DVD-R 4,7 GB» з інформацією проведення ОТЗ-2 та оптичний носій інформації «DVD-R 4,7 GB» вих.11289/КТ, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000089 від 15.03.2017.

3. Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1