Провадження № 1-кс/947/6883/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2019 року між ОСОБА_4 та начальником НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі полковника ОСОБА_5 укладено контракт про проходження військової служби в ДПСУ строком на 3 роки.

Крім того, встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 466-ОС від 04.11.2022 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) НОМЕР_2 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ

Як зазначає сторона обвинувачення ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності, шляхом отримання неправомірної вигоди для себе як службової особи правоохоронного органу та незаконному переправленні осіб через державний кордон України за обставин викладених у клопотанні.

Органом досудового розслідування встановлено імовірну причетність до вчинення кримінального правопорушення інспектора прикордонної служби 3 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ ОСОБА_6 .

Так, в ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 09.05.2023 року у період часу з 14:28 год. по 15:09 год. було проведено обшук автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується інспектор прикордонної служби НОМЕР_4 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони останнього, а саме:

- мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 , який запаковано до сейф-пакету B2009234;

- мобільний телефон Redmi 9, модель M2004J19AG, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , який запаковано до сейф-пакету B2009234.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси розглядалося клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно, зазначене в даному клопотанні, та за результатом розгляду ухвалою слідчого судді від клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків із зазначенням строків для їх усунення протягом 72 годин.

Враховуючи відсутність сторони обвинувачення у судовому засіданні під час розгляду клопотання, копію ухвали про усунення недоліків своєчасно не було отримано прокурором, у зв`язку з чим пропущено строки, зазначені в ухвалі слідчого судді, пропущення яких сторона обвинувачення вважає з поважних причин, адже ухвалу про повернення клопотання про арешт майна стороною обвинувачення було отримано лише 29.05.2023 року.

У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор, усунувши недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді, просить поновити йому строк на звернення до слідчого судді із клопотанням та повторно звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання у його відсутність у зв`язку із службовою зайнятістю.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення клопотання та просив розглянути клопотання у його відсутність та відсутність власника майна - ОСОБА_6 .

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі матеріалів оперативного підрозділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області та ВВВБ по НОМЕР_2 прикордонного загону ГВВВБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ДПСУ.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення від 29.03.2023 року встановлено, що причетність до вчинення кримінального правопорушення може мати ряд службових осіб НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ, серед яких ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Так, допитаний в ході досудового розслідування 31.03.2023 року свідок ОСОБА_8 , вказує на те, що в ході спілкування з ОСОБА_4 , останній вказував, що незаконне переміщення через державний кордон може здійснюватися за допомогою його знайомого військовослужбовця ДПСУ на ім`я « ОСОБА_9 ».

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси 09.05.2023 року у період часу з 14:28 год. по 15:09 год. було проведено обшук автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується інспектор прикордонної служби НОМЕР_4 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону ПдРУ ДПСУ ОСОБА_6 ході якого виявлено та вилучено мобільні телефони останнього, а саме:

- мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 , який запаковано до сейф-пакету B2009234;

- мобільний телефон Redmi 9, модель M2004J19AG, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , який запаковано до сейф-пакету B2009234.

Того ж дня вилучені мобільні телефони було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В подальшому, слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, розгляд якого слідчим суддею мав місце 19.05.2023 року. За результатом розгляду клопотання слідчим суддею було винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години, яку було отримано прокурором лише 29.05.2023 року та 30.05.2023 року прокурор повторно звернуся до суду із клопотанням про арешт майна з виправленими недоліками для розгляду.

Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, а тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.

Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 63/15845/2019).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та вважає за можливе такий строк поновити прокурору.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено те, що на необхідність накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, вказують відомості здобуті під час огляду мобільного телефону Redmi 9, модель M2004J19AG, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , за результатом якого встановлено, що за допомогою даного пристрою його власник ОСОБА_6 спілкувався з підозрюваним ОСОБА_4 .

Крім того протоколом огляду мобільного телефону Iphone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 від 12.05.2023 року органом досудового розслідування встановлено, що він містить листування з невстановленим абонентом, в якому знаходяться фотографії військових та лікарських документів, що може свідчити про вчинення інших кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним переміщенням осіб через державний кордон України та потребують додаткових слідчих дій.

Інші відомості, що можуть мати значення для досудового розслідування можуть бути скриті та зашифровані на вилучених мобільних телефонах, що потребує направлення його на відповідну судову експертизу, що може зайняти значний проміжок час.

Відомості, які будуть встановлені в ході дослідження вилучених мобільних телефонів можуть мати важливе значення для досудового розслідування та встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегло у собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також може містити в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій та експертиз.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого 09.05.2023 року про визнання вилученого під час обушку майна речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000003 від 27.03.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 09.05.2023 року у період часу з 14:28 год. по 15:09 год. під час проведення обшуку автомобіля Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , а саме на:

- мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, серійний номер НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 , з сім-карткою НОМЕР_7 ;

- мобільний телефон Redmi 9, модель M2004J19AG, IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , з сім-картками НОМЕР_10 та НОМЕР_11 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1