УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 606/1059/22

провадження № 51-253км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 липня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть питання

За вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 22 травня 2022 року приблизно о 20 год 30 хв, керуючи автомобілем «Audi-80» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), будучи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись в напрямку с. Заздрість порушив вимоги пунктів 1.5, ч. 1, 1.10, 12.1, пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9 та п. 10.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), згідно з якими він як водій не врахував дорожні умови, не обрав безпечну швидкість руху та смугу руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух і не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, а також через вживання алкогольних напоїв не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни та перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, втратив контроль над управлінням автомобілем внаслідок чого з правої смуги руху виїхав поза межі проїзної частини дороги, де допустив перекидання керованого ним автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) пасажиру автомобіля - потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 30 листопада 2022 року змінив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 , призначивши йому покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 тис. грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років. У решті вирок місцевого суду залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року вищевказану ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 12 липня 2023 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 залишив без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного його підзахисному покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даними про його особу через суворість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 12 липня 2023 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи наведене захисник указує на те, що, при призначенні його підзахисному покарання, апеляційний суд безпідставно не застосував до нього положення ст. 69 КК України, оскільки наявні обставини, які в своїй сукупності та співвідношенні, на думку сторони захисту, дають підстави для застосування цих положень.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Насамперед Верховний Суд звертає увагу захисника на тому, що постановою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року скасовано ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року, якою ОСОБА_7 , із застосуванням положень ст. 69 КК України, було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2 тис. неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 тис. грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Вказане рішення апеляційного суду було скасовано у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вказано, що під час нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції у разі встановлення тих самих даних про особу засудженого та обставин, встановлених судом, призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке не передбачене в санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України, є таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості та є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 439 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

За результатами нового розгляду Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 12 липня 2023 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 без змін.

З огляду на те, що апеляційним судом під час перегляду вироку місцевого суду стосовно ОСОБА_7 не встановлено нових обставин або даних про особу засудженого, безпідставними є твердження захисника про те, що призначене ОСОБА_7 покарання, без застосування положень ст. 69 КК України, не відповідає його особі та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості.

Таким чином, твердження наведені захисником у касаційній скарзі не спростовують правильності висновків, викладених у оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанцій, і не містять вагомих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти переконання, що вказане рішення було постановлено з істотним порушенням норм права або з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які можуть поставити під сумнів їх законність, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 12 липня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3