ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2163/23 Справа № 192/1257/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000293 від 21 травня 2019 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Зачепилівка, Зачепилівського району, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, особи пенсійного віку, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 , 20 травня 2019 року близько 22 години 15 хвилин приїхав на автомобілі «ГА3-31029» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_10 , до території домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де керуючись раптово виниклим умислом направленим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, безпричинно став голосно кричати та висловлюватися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_12 , який намагався словесно заспокоїти ОСОБА_7 . Однак ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, не припиняючи свої злочинні дії, тримаючи в руках вогнепальну зброю - двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 12 калібру моделі «ИЖ-54», яку заздалегідь приготував з метою грубого порушення громадського порядку, здійснив один постріл у бік недобудованого гаража, в результаті чого, частина шротів відрекошетила від будівлі та потрапила в потерплого ОСОБА_12 , тим самим йому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального поранення м`яких тканин правої половини голови, відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, а також наявність під шкірою п`яти чужорідних тіл в скроневій та виличній областях голови та шести слідів від вогнепального дробового поранення на голові та обличчі, що спричинені від дії дробового компактного снаряду при пострілі з вогнепальної зброї, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 (шість) діб, але не більше ніж три тижні (21 добу).

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнити на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави мисливську гвинтівку ІЖ-54 № НОМЕР_2 1962 року випуску.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що судом першої інстанції не застосовано положення ст.ст. 96-1, 96-2 КК України та не призначено покарання у виді спеціальної конфіскації у власність держави знаряддя вчинення злочину - мисливську гвинтівку ІЖ-54 № НОМЕР_2 1962 року випуску.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги не заперечували, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за встановлених судом обставин, а також кваліфікація його дій прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є такими, що заслуговують на увагу.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Колегією суддів встановлено, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в якості знаряддя вчинення цього злочину ОСОБА_7 було використано мисливську гвинтівку ІЖ-54 № НОМЕР_2 1962 року випуску.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, всупереч наведеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, суд положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України не застосував, натомість на підставі ст. 100 КПК України вирішив конфіскувати це майно в дохід держави.

З огляду на викладені обставини та допущені судом порушення, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації, яка полягає у конфіскації у ОСОБА_7 у власність держави мисливської гвинтівки ІЖ-54 № 07511 1962 року випуску, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

Вирішуючи питання про необхідність ухвалення вироку, суд виходить з того, що спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, тому зміна правової підстави вилучення в обвинуваченого майна в порядку спеціальної конфіскації не погіршує його становища.

Ця позиція узгоджується з висновками Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №185/6228/18.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, судом вирішено питання про конфіскацію мисливської гвинтівки в дохід держави в порядку ст. 100 КПК України.

За цих умов, враховуючи те, що суд за наслідками апеляційного розгляду змінює лише підстави для її вилучення, що не впливає на покарання в цілому, колегія суддів не вбачається підстав для ухвалення нового вироку.

Водночас, суд вважає, що при вирішенні питання щодо спеціальної конфіскації мисливської гвинтівки як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в порядку ст. 96-1, 96-2 КК України, є зайвим її конфіскація в порядку ст. 100 КПК України, а тому підлягає виключенню з вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що заслуговують на увагу, частково погоджується з ними, та приходить до висновку про необхідність зміни вироку з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 421 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, змінити.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у обвинуваченого ОСОБА_7 у власність держави мисливську гвинтівку ІЖ-54 № НОМЕР_2 1962 року випуску, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Виключити з вироку посилання на вирішення в порядку ст. 100 КПК України долі речового доказу мисливської гвинтівки ІЖ-54 № НОМЕР_2 1962 року випуску.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4