Справа № 333/7209/21
Провадження № 1-кп/333/180/23
ВИРОК

Іменем України

21 липня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001061, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 серпня 2021 року, кримінальне провадження № 0000489, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2023 року, відносно:

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянки України, із неповною середньою освітою, заміжньої, яка не має на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 10.12.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним строком тривалістю 1 рік,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

Судом визнано доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення при наступних обставинах.

19.08.2021 року, приблизно о 09 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на території Південного мікрорайону № 4, який розташований в Комунарському районі м. Запоріжжя, з раніше знайомою ОСОБА_6 та в ході розмови, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом зарядити мобільний телефон останньої у найближчому кіоску, з метою особистого збагачення, заволоділа мобільним телефоном марки «Xiaomi Redms 9А», моделі «М2006С3LG», об`ємом пам`яті на 2/32 ГБ, у корпусі темно-синього кольору, вартістю 6 000,00 грн., що належить потерпілій ОСОБА_6 , при цьому пообіцявши останній повернути вищезазначений мобільний телефон після його зарядки.

Після того, як потерпіла ОСОБА_6 добровільно передала ОСОБА_3 свій вищевказаний мобільний телефон, скориставшись тим, що остання не спостерігає за її діями, пішла та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, тим самим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 26.03.2023 року, приблизно о 18 год. 45 хв., ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ та від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ), з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким не поміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись біля магазину «Бочка», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 37, підійшла до потерпілого ОСОБА_7 та викрала з лівої кишені жилетки належний останньому мобільний телефон марки «Xiaomi Redms 9А», моделі «Note 9 Pro Interstellar», об`ємом пам`яті на 3/128 ГБ, у корпусі сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно із висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 315-23 від 07.04.2023 року становить 4 516 грн. 67 коп., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , у силіконовому чохлі чорного кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 20.04.2023 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ та від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ), з корисливих мотивів, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким не поміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Європейська», що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 34, підійшла до потерпілого ОСОБА_8 та викрала з його кишені майно, що належить останньому, а саме: смарт-годинник марки «Apple Watch», моделі «SE GPS 44 mm Aluminum&Ceramic Case», у корпусі чорно-сірого кольору, вартість якого згідно із висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 378-23 від 08.05.2023 року становить 7 133 грн. 34 коп., мобільний телефон марки «Xiaomi Росо», моделі «Х4 Pro 5G», об`ємом пам`яті на 8/256 ГБ, у корпусі темно-синього кольору, вартість якого згідно із висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 378-23 від 08.05.2023 року становить 8 800,00 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Водафон», з абонентським номером НОМЕР_4 , у чохлі сіро-синього кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, а всього майна на загальну суму 15 933 грн. 34 коп.

Після чого, ОСОБА_3 разом із викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, тим самим розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на зазначену суму.

2.Позиція обвинуваченої та потерпілих.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в обсязі пред`явленого їй обвинувачення за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України визнала повністю, та підтвердила суду, що вчинила їх за викладених в обвинувальних актах обставинах. Не оспорювала фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, дат, часу, місць вчинення епізодів злочинної діяльності, майна, яким заволоділа, правової кваліфікації своїх діянь. Зазначила, що 19.08.2021 року, вона разом із потерпілою, яка є її знайомою, ще з вечору відпочивали на пляжі, розташованому в Південному мікрорайоні м. Запоріжжя. Вранці, під приводом зарядити мобільний телефон у найближчому кіоску, вона взяла у потерпілої її мобільний телефон, пообіцявши останній одразу повернути до неї. Але отримавши мобільний телефон вона одразу поїхала додому, та в подальшому його продала. Крім того, 26.03.2023 року, у вечірній час, біля пивного магазину, розташованого по вул. Чумаченка в м. Запоріжжі, вона зустріла компанію своїх знайомих, серед яких був потерпілий, якого вона не знає. Скориставшись нагодою вона викрала у нього з кишені мобільний телефон, який в подальшому продала. Крім того, 20.04.2023 року, у вечірній час, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Європейська», вона зустріла компанію своїх знайомих, серед яких був потерпілий, якого вона не знає. Скориставшись нагодою вона викрала у нього з кишені смарт-годинник та мобільний телефон. Смарт-годинник вона здала в один із кіосків на ринку ОСОБА_9 , а мобільний телефон продала. Під час досудового слідства одному із потерпілих чоловіків було повернуто смарт- годинник, іншому - мобільний телефон. Зазначила, що усвідомила значення своїх дій та у скоєному щиро кається та в подальшому ніколи не допустить протиправної поведінки. На стадії досудового розслідування всіляко сприяла слідству, повідомивши всі відомі їй обставини та епізоди злочинної діяльності. Посилаючись на викладене, просила суворо її не карати та надати шанс довести своє виправлення.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд, на підставі положень статті 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілих.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також мотиви неврахування окремих доказів.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченої ОСОБА_3 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів та проведених у справі експертиз, що були оголошені стороною обвинувачення та захисту в судовому засіданні.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченої.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Під час допиту обвинувачена не заперечувала фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах, і беззаперечно визнала свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Покази обвинуваченої суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінальних проваджень, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ її вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

5. Статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнається обвинувачена.

Оцінивши показання обвинуваченої як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованих їй злочинах та дії ОСОБА_3 кваліфікує:

- за епізодом від 19.08.2021 року - як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України;

- за епізодами від 26.03.2023 року, 20.04.2023 року - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

7. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочином, дані, що характеризують особу винної - раніше судима, її стан здоров`я - на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - заміжня, неповнолітніх або малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштована.

У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої і відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, дані про її особу, яка раніше судима, повністю визнала свою вину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також з огляду на обставини, які суттєво пом`якшують покарання (щире каяття, ставлення обвинуваченої до скоєного, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд з урахуванням вимог ст. 75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і звільнення її від покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення, а також відповідає принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченої положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , суд, враховуючи те, що строк дії ухвали про застосування останній запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічній час припинив дію 03.07.2023 року, відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченій до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільні позови у кримінальному провадженні потерпілими не заявлені.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 214, 318, 322, ч. 3 ст. 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі яких призначити їй покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання призначити ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000489 для проведення судових товарознавчих експертиз № 315-23 від 07.04.2023 року в розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп., № 378-23 від 08.05.2023 року, в розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Скасувати арешт мобільного телефону марки «Xiaomi Redms 9А», моделі «Note 9 Pro Interstellar», об`ємом пам`яті на 3/128 ГБ, у корпусі сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redms 9А», моделі «Note 9 Pro Interstellar», об`ємом пам`яті на 3/128 ГБ, у корпусі сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити останньому за належністю;

-смарт-годинник марки «Apple Watch», моделі «SE GPS 44 mm Aluminum&Ceramic Case», у корпусі чорно-сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1