П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року

м. Київ

справа №723/1856/21

провадження № 51-1703км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання, якщо він протягом 2-річного іспитового строку виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Вироком Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2022 року зазначений вирок місцевого суду скасовано та ухвалено новий.

Визнано винуватим та призначено покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання, якщо він протягом 2-річного іспитового строку виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_7 19 вересня 2020 року приблизно о 23:25 перебував у стані алкогольного сп`яніння та керував автомобілем Mazda-6 з номерним знаком НОМЕР_1 , в салоні якого перебував ОСОБА_8 . Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Б. Гаждеу в с. Ропча Чернівецького району ОСОБА_7 не врахував дорожньої обстановки, порушив п. п. 1.5, 2. 3 (б), 2. 9 (а), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем марки Audi з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 . Внаслідок вказаної ДТП настала смерть ОСОБА_8 , а неповнолітня пасажирка автомобіля марки AudiОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї

У касаційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м?якість, просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Прокурор зазначає, що під час призначення покарання засудженому судом належним чином не враховано тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особу винного, який перебував у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП. Вважає, що поза увагою залишено суспільну небезпеку кримінального правопорушення, яка стосується не лише інтересів потерпілої, а й інших учасників дорожнього руху. Стверджує, що встановлені пом`якшуючі покарання обставини істотно не знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину і не давали підстав для застосування ст. 75 КК до засудженого.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_6 надіслали до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу прокурора, в яких просять залишити її без задоволення, а судове рішення - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні:

- прокурор підтримав вимоги касаційної скарги, просив задовольнити її;

- захисник та засуджений заперечили доводи касаційної скарги та просили відмовити у її задоволенні.

У запереченнях на касаційну скаргу потерпілі висловили прохання здійснювати касаційний розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності.

Мотиви суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 та доведеність вини у вчиненому кримінальному правопорушенні в касаційній скарзі не оскаржуються.

Доводи касаційної скарги прокурора зводяться до незгоди із застосуванням до ОСОБА_7 положень інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із вироку місцевого суду під час призначення покарання засудженому було взято до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, повністю визнав вину, відшкодував завдані збитки, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом?якшують покарання визнано щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та молодий вік обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи, яка його скоїла, кількох обставин, які пом?якшують покарання, обставини, яка його обтяжує, заяв потерпілих про застосування до ОСОБА_12 міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, відшкодування потерпілим шкоди, необережної форми вини вчиненого кримінального правопорушення, досудової доповіді центру пробації про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, суд першої інстанції дійшов переконання про необхідність призначення ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до нього положень інституту звільнення від відбування покарання.

Сторона обвинувачення не погодилася із таким висновком місцевого суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК, розміром призначеного додаткового покарання та оскаржила вирок в апеляційному порядку.

В ході апеляційної перевірки суд апеляційної інстанції аргументи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність визнав неспроможними, погодившись із висновком місцевого суду в цій частині.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд належним чином не обґрунтував прийняте ним рішення з огляду на таке.

Правилами ч. 1 ст. 75 КК регламентовано можливість суду прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставини справи.

Окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення засудженого від його відбування з випробуванням.

Окрім ознак, які характеризують особу обвинуваченого, суду у ході прийняття рішення про можливість застосування ст. 75 КК належить з`ясувати й обставини, які стосуються вчиненого кримінального правопорушення. У цьому провадженні суду необхідно було з`ясувати, які саме правила дорожнього руху було порушено обвинуваченим, та як поведінка інших учасників дорожнього руху в цій ситуації пов`язана з порушенням таких правил і наслідками, які настали у результаті ДТП.

Суд у ході призначення покарання та вирішення питання про застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності повинен з`ясувати як конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, так і характеризуючі дані про особу, яка обвинувачується у його вчиненні.

Як наслідок, суд має належним чином вмотивувати своє рішення, дослідити та оцінити всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що приписи ст. 75 КК застосовуються лише в тому разі, коли для цього є відповідні умови та підстави.

Підхід суду апеляційної інстанції до апеляційних доводів сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні колегія суддів вважає формальним.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК щодо ОСОБА_7 та доводи про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м?якість, потребують повторної перевірки.

Керуючись статтями 433, 436-438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3