ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 Справа №607/17409/22 Провадження №1-кп/607/364/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000117, дані про яке 01.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2022 за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до покарання у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023 за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.ст.69, 71, 72 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2022 близько 02 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував в АДРЕСА_2 , з метою помсти, на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу, ОСОБА_4 30.06.2022 близько 02 год. 00 хв. перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, та, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, через незачинену хвіртку, проник на неогороджену територію даного домоволодіння. Після чого, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, переконавшись, що його дії ніким зі сторонніх осіб не будуть помічені, шляхом внесення джерела запалювання, а саме підніс відкрите полум`я із запальнички до переднього правого підкрилка кузова автомобіля марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , синього кольору, 1972 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_8 , та який був придбаний шляхом передачі реєстраційного документу потерпілим ОСОБА_7 , внаслідок чого виникла пожежа, яка призвела до знищення полум`ям лакофарбового покриття практично по всій площині автомобіля, повного знищення вогнем бокових крил, переднього бампера, передніх та задніх коліс, передніх фар, радіаторної решітки та відсіку двигуна, повного вигорання обшивки салону, бокових дверей та сидінь, знищення панелі приладів у вигляді повного оплавлення, повного знищення багажного відділення та заднього вікна, оплавлення задніх стопів. Виконавши всі можливі дії, направлені на умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу, тобто загально небезпечним способом ОСОБА_4 , з місця злочину втік, своїми злочинними діями спричинивши ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 20770 грн. 00 коп.

За таких обставин ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна, шляхом підпалу.

Під час свого допиту у судовому засіданні 19.04.2023 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України не визнав та показав, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2103», який належить ОСОБА_7 , він не підпалював. Ствердив, що 29.06.2022 ввечері він знаходився вдома у свого знайомого ОСОБА_9 , де вживав алкогольні напої, після чого близько 22 год. 45 хв. прийшов до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , та ліг спати, що може підтвердити його батько ОСОБА_10 , який знаходився вдома і не спав. Показав, що вранці 30.06.2022 його розбудили працівники поліції та доставили у поліцейське відділення. Також обвинувачений зазначив, що потерпілий ОСОБА_7 вказує на нього, як на особу, яка підпалила його автомобіль марки «ВАЗ 2103» через ревнощі до ОСОБА_11 . Під час судових дебатів 26.04.2023 обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України визнав повністю та просив суворо не карати.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 30.06.2022 близько 03 год. 00 хв. він прокинувся та через вікно побачив, що на його подвір`ї горить належний йому автомобіль марки «ВАЗ 2103». У вказаному підпалі підозрює ОСОБА_4 , оскільки останній залицявся до ОСОБА_11 , з якою він також мав стосунки, та у зв`язку з чим обвинувачений з травня 2022 писав та дзвонив йому з погрозами. Потерпілий також показав, що в подальшому приїхали працівники ДСНС, які погасили палаючий автомобіль та працівники поліції, яким він надав дозвіл на огляд свого домогосподарства. Ствердив, що під час огляду місця події працівники поліції вилучили сліди папілярних узорів пальців рук, слід взуття та запальничку. Під час судового розгляду потерпілий зазначив, що шкоду завдану злочином йому не відшкодовано, питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 залишив на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 30.06.2022 брав участь у якості понятого під час огляду місця події, який проводився за адресою: АДРЕСА_1 . Показав, що коли прийшов на подвір`я до свого сусіда ОСОБА_7 , побачив спалений автомобіль марки «ВАЗ». Зазначив, що під час огляду місця події працівники поліції оглянули вказаний транспортний засіб та територію домогосподарства потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 30.06.2022 в с.Тостолуг Тернопільського району Тернопільської області по вул.Лісова, брав участь в якості понятого під час огляду місця події. Ствердив, що коли прийшов на подвір`я за вказаною адресою, побачив спалений автомобіль свого сусіда ОСОБА_7 марки «ВАЗ». Також зазначив, що під час огляду місця події на території домогосподарства потерпілого працівники поліції вилучили сліди папілярних узорів пальців рук, слід взуття та запальничку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначила, що раніше проживала разом з ОСОБА_7 . Після того, як вона завершила стосунки з останнім, до неї через соціальні мережі почав залицятися ОСОБА_4 , до якого її завжди ревнував ОСОБА_7 . Показала, що в червні 2022 року ОСОБА_7 зателефонував до неї та повідомив, що ОСОБА_4 спалив його автомобіль, який знаходився у нього на подвір`ї.

Крім вищезазначених показів допитаних судом потерпілого та свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 30.06.2022 з долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким старшим слідчим СВ ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за участю спеціаліста ОСОБА_15 та ОСОБА_7 було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено: слід взуття, який вилучено методом фотографування; запальничку чорного кольору з написом «FOX», яку упаковано у сейф-пакет «Національна поліції України» №KIV2120148; три сліди папілярних узорів, які за допомогою липкої стрічки типу «ізолента» вилучено та поміщено на аркуш паперу формату А4, який упаковано у паперовий конверт;

- висновком експерта від 26.09.2022 №СЕ-19/120-22/8983-Д за результатами проведеної судової дактилоскопічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким: слід розміром 19х15 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 1, залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; слід розміром 20х17 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки 3, залишений середнім пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- висновком експерта від 31.08.2022 №СЕ-19/120-22/7311-АВ за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким: середня ринкова ціна автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , станом на 30.06.2022, ймовірно становить 20770,00 грн.; сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , внаслідок пошкодження його КТЗ полум`ям, на момент вчинення кримінального правопорушення станом на 30.06.2022, ймовірно складає 20770,00 грн.;

- висновком експерта від 10.08.2022 №СЕ-19/120-22/6597-ПТ за результатами проведеної судової пожежно-технічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким: осередок пожежі знаходився в передній частині автомобіля, на поверхні переднього правого крила та правої сторони капота; причина виникнення пожежі, є внесення джерела запалювання (відкритого полум`я сірника, свічки, факела, спеціально виготовлених пристроїв та пристосувань) в спеціально створене горюче середовище, ймовірно із використанням, в якості інтенсифікатора горіння, леткої легкозаймистої рідини (наприклад: типу розчинників, ацетону та ін.);

- висновком експерта від 14.07.2022 №СЕ-19/120-22/6591-ТР за результатами проведеної судової трасологічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким слід, сфотографований при огляді місця події за фактом умисного пошкодження шляхом підпалу автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходився на території домогосподарства ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 і відображений на ілюстрації, придатний для проведення порівняльного дослідження із взуттям, однак вирішити питання про придатність даного сліду для ідентифікації за відсутності конкретного взуття, яке його залишило, не виявилось можливим, тому вказане буде вирішуватись в процесі порівняльного дослідження лише при наявності самого взуття, яке залишило слід;

- письмовою заявою ОСОБА_4 про добровільне надання працівникам поліції належного йому взуття (кросівки чорного кольору), в якому він перебував 30.06.2022;

- протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16.08.2022, згідно з яким ОСОБА_4 в приміщенні ДУ «Чортківська УВП (№26)» за адресою: м.Чортків, вул.Л.Українки, 3, добровільно видав старшому оперуповноваженому СКП ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 належну йому пару взуття, а саме: кросівки чорного кольору, які упаковано у поліетиленовий пакет чорного кольору;

- протоколом огляду предмета від 18.08.2022 з долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким старшим слідчим СВ ВП №1 (м.Тернопіль) ОСОБА_14 за участю експерта (спеціаліста) ОСОБА_15 оглянуто пару взуття кросівки марки «New Balance» чорного кольору;

- висновком експерта від 26.08.2022 №СЕ-19/120-22/8064-ТР за результатами проведеної судової трасологічної експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким: слід низу взуття, сфотографований при огляді місця події за фактом умисного пошкодження шляхом підпалу автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2103», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходився на території домогосподарства ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 і відображений на ілюстрації, придатний для ідентифікації взуття, яке його залишило; даний слід низу взуття залишений взуттям на праву ногу, яке вилучено у ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Крім того, суд враховує, що наведені докази учасниками кримінального провадження не оспорювалися і під сумнів не ставилися.

Суд також дослідив матеріали кримінального провадження, що подані прокурором, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; постанови слідчого про визнання предметів речовими доказами; висновок експерта від 29.09.2022 №СЕ-19/120-22/6590-ФХД за результатами проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів.

Дані письмові матеріали хоча і не є доказами в розумінні статті 84 КПК України, однак являються процесуальними документами, які підтверджують законність і правомірність проведення органом досудового розслідування процесуальних дій в межах даного кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний в якості свідка ОСОБА_10 - батько обвинуваченого ОСОБА_4 , який показав, що 29.06.2022 його син ОСОБА_4 повернувся додому близько 22-ої год. за адресою: АДРЕСА_1 , після чого домоволодіння не покидав.

Надаючи оцінку вказаним показам, суд враховує, що перебування ОСОБА_4 29.06.2022 близько 22-ої год. вдома не свідчить про його знаходження за вказаною адресою 30.06.2022 близько 02 години ночі, а відтак причетність ОСОБА_4 до інримінованого злочину не спростовують. До того ж при оцінці показів свідка ОСОБА_10 , суд приймає до уваги похилий вік останнього, перенесення ним інсульту, давність події, щодо якої він надавав свідчення, а також непослідовність та суперечність викладених вказаним свідком показань при його допиті, те, що ОСОБА_10 є батьком обвинуваченого ОСОБА_4 , відтак зацікавлений в результатах даного кримінального провадження, а тому до його показань ставиться критично.

На переконання суду, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України підтверджується показами допитаних потерпілого та свідків, дослідженими судом безпосередньо протоколами слідчих дій, висновками експертів та іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч.2 ст.194 КК України, як умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує особу винного, який раніше неодноразово судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, згідно Акту огляду №302 спеціальної медичної комісії КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 24.11.2022 ОСОБА_4 страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №506 від 24.11.2022, в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він міг давати звіт своїм діям та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст.194 КК України.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , як про це просив останній в останньому слові, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані. Посилання обвинуваченого на наявність на утриманні дітей та батьків похилого віку таких висновків суду не спростовує, оскільки вказані характеризуючи дані про особу обвинуваченого, на переконання суду не є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023, ОСОБА_4 засуджений за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.ст.69, 71, 72 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 до постановлення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023, в даному випадку слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023 у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком у виді 3 років позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте покарання за попереднім вироком.

Як передбачено ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про порядок відбування обвинуваченим призначеного покарання суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, який, знаходячись у працездатному віці, суспільно корисною працею не займається, раніше неодноразового притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, після чого готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві не продемонстрував, а знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, завдану кримінальним правопорушенням шкоду не відшкодував, навіть частково, що в сукупності, на переконання суду, свідчить про відсутність в обвинуваченого наміру стати на шлях виправлення.

З наведених підстав, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливі тільки в умовах ізоляції від суспільства, та у зв`язку із цим не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

На думку суду, таке покарання і реальне його відбування буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023 засуджений за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, у зв`язку з чим на даний час останній перебуває в місцях позбавлення волі, суд не знаходить підстав для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, зарахувавши йому у строк призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2023.

Після набрання вироком законної сили речові докази: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2103», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого від 01.07.2022 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у володінні ОСОБА_7 ; запальничку чорного кольору з написом «FOX», яка міститься у полімерному сейф-упакуванні «Національна поліції України» №KIV2120148 та згідно квитанції №41 знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області знищити; пару взуття кросівки марки «New Balance» чорного кольору, які згідно постанови слідчого від 18.08.2022 передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_4 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових трасологічних експертиз від 26.08.2022 №СЕ-19/120-22/8064-ТР в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 24 коп.; від 14.07.2022 №СЕ-19/120-22/6591-ТР в розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 коп.; судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 29.09.2022 №СЕ-19/120-22/6590-ФХД в розмірі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн. 68 коп.; пожежно-технічної експертизи від 10.08.2022 №СЕ-19/120-22/6597-ПТ в розмірі 4530 (чотири тисячі п`ятсот тридцять) грн. 72 коп.; судової експертизи за експертною спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власникові транспортного засобу» від 31.08.2022 №СЕ-19/120-22/7311-АВ в розмірі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) грн. 92 коп.; судових дактилоскопічних експертиз від 30.08.2022 №СЕ-19/120-22/7974-Д в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.; від 26.09.2022 №СЕ-19/120-22/8983-Д в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1