справа № 208/1371/20
№ провадження 1-кп/208/99/23
УХВАЛА

17 липня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середню освіту, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

По справі допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові докази, речові докази, та відеоматеріали.

В справі, як захисник обвинуваченого, залучений адвокат ОСОБА_6, який як і обвинувачений ознайомлювались з матеріалами справи.

Після ознайомлення з матеріалами справи, під час судового засідання адвокатом заявлені клопотання про допит в судовому засіданні експертів які проводили судово-медичну та судову медико-криміналістичну експертизи, які судом відповідно до принципів змагальності та диспозитивності задоволено.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, яке аргументовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, що спричинило смерть потерпілого. Обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, на стадії досудового слідства тривалий час переховувався від слідства та перебував у розшуку. Знаходячись на волі, ОСОБА_8 може залишити або змінити місце мешкання, намагаючись переховуватись від суду для уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення. Враховуючи викладене, вважав забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого іншим чином не можливе.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора.

Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. ОСОБА_8 тривалий час утримується під вартою в неналежних умовах, де житлова площа не відповідає встановленим стандартам. Зазначив про порушення прокурором строку подання клопотання до суду, не надіслання його адвокату в електронному вигляді. Просив змінити запобіжний захід в відносно ОСОБА_8 на домашній арешт. В умовах воєнного стану зазначений запобіжний захід в повній мірі забезпечить виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Розглянувши клопотання та вислухав учасників судового засідання, суд встановив наступне.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

ЄСПЛ в рішеннях у справах «Лабіта проти Італії» та інших, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

ОСОБА_8 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, за який у разі доведеності його вини може бути засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Окрім тяжкості інкримінованого злочину, існує об`єктивний ризик переховування ОСОБА_8 від суду, з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, який також об`єктивно підтверджується перебуванням ОСОБА_8 під час досудового слідства у розшуку тривалий час, затримання його за місцем мешкання в процесі санкціонованого обшуку, ціллю якого було саме відшукання ОСОБА_8 .

При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених зазначеною вище нормою КПК України.

Обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкриміновано, саме такий його вид позбавляє можливості ОСОБА_8 перешкодити інтересам правосуддя, і тому з врахуванням встановлених ризиків він підлягає продовженню.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, та вони не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Порушень норм КПК України які б перешкоджали суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, під час розгляду клопотання прокурора не встановлено.

Як зазначалось вище, по справі досліджені всі докази сторони обвинувачення.

Перерви у справі тривають внаслідок ознайомлення нового захисника та ОСОБА_8 з матеріалами справи, заявленими стороною захисту клопотаннями.

На підставі викладеного, не вбачаючи підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 14.09.2023 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну відносно обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1