Кримінальне провадження № 194/1228/22
Номер провадження 1-кп/194/8/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2022 року за №0000297 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике Мішкове Амвросіївського району Донецької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-22.09.2022 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Володимирівка Боготольського району Красноярського краю, громадянина України, маючого базову середню освіту, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2022 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_3 проходячи разом з ОСОБА_4 біля домоволодіння АДРЕСА_3 , територія якого по всьому периметру огороджена парканом, побачили на території городу металевий швелер. Після чого, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану. Переслідуючи мету незаконного збагачення з корисливих мотивів, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, розподіливши між собою ролі, а саме ОСОБА_4 залишився стояти біля паркану з метою попередження ОСОБА_3 про виникнення небезпеки та появу сторонніх осіб, а в цей час ОСОБА_3 переліз через паркан, переніс металевий швелер, який належить потерпілому ОСОБА_6 , до паркану, передавши його ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прив`язали викрадений металевий швелер до велосипеду та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 694,82 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю та пояснив, що 04 вересня 2022 року приблизно о 17.00 год. вони йшли з ОСОБА_4 по вул. Приточилівка в м. Тернівка та побачили за забором швелер і домовилися його вкрасти. Домоволодіння по АДРЕСА_3 було огороджене парканом. Він заліз через паркан та подав швелер ОСОБА_4 . Після чого разом прив`язали до велосипеду та відвезли і здали на металобрухт. Вартість викраденого майна він не заперечує. Викрадений швелер потерпілому повернула поліція. У вчиненому розкаюється, допомагав працівникам поліції при розслідуванні злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав повністю та пояснив, що вони з ОСОБА_3 йшли 04.09.2022 року о 17 год. по вулиці Приточилівка в м. Тернівка та побачили швелер в домоволодінні, яке огороджено парканом. Після чого домовилися разом його вкрасти. Потім ОСОБА_7 переліз через паркан та подав йому швелер, який він переніс до велосипеду, до якого вони його прив`язали. Потім разом привезли швелер та здали його на металобрухт. Вартість викраденого майна він не заперечує. У вчиненому розкаюється, допомагав працівникам поліції при розслідуванні злочину.

Враховуючи пояснення обвинувачених, а також те, що вони не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинувачених, довідкою про вартість експертизи, висновком експертизи, речовим доказом, та даних, які характеризують їх особу.

Винність обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого їм діяння знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Із висновку судово-товарознавчої експертизи № 2584/22 від 20.09.2022 року, вбачається, що ринкова вартість металевого швелеру довжиною 2,98 м., вагою 58,4 кг., нижня частина швелера шириною 13 см (130 мм) , висота швелера 11,1 см (111 мм), станом на 04.09.2022 року становила 1158,03 грн. Залишкова вартість металевого швелеру довжиною 2,98 м, вагою 58,4 кг, нижня частина швелера шириною 13 см (130 мм), висота швелера 11,1 см (111мм), бувшого у використанні, з урахуванням зносу, станом на 04.09.2022 року становила: 694,82 грн.

Згідно постанови слідчого СВ ВП№1 Павлоградського РВП ГНУП в Дніпропетровській області від 14.09.2022 року, металевий швелер визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 .

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх достатніми та допустимими, та приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд вважає, що він винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг від сусідів не має, не працює, не одружений, раніше судимий за корисливий злочин, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушеннята відношення до скоєного, думки потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, просив суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає, що для його виправлення та попередження кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України,але не в максимальній межі. Призначене судом покарання в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень. А тому підстави для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України відсутні.

Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд вважає, що він винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг від сусідів не має, не працює, розлучений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушеннята відношення до скоєного, думки потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, просив суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, суд вважає, що для його виправлення та попередження кримінальних правопорушень йому необхіднопризначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України,але не в максимальній межі, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 : активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щирого каяття, а також того, що обвинувачений дійсно зрозумів свою поведінку, відверто бажає виправитися, висловлює щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виразилось у бажанні виправити наслідки вчиненого, в межах санкції статті обвинувачення з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним», а у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Клопотань про застосування щодо обвинувачених запобіжних заходів не заявлено.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання.

Вирок Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22.09.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185, 75,76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь експерта ОСОБА_8 (одержувач: ОСОБА_8 , р/р КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_1 ), пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи, оформлену висновком експерта №2584/22 від 20.09.2022 року, у розмірі 110 (сто десять) грн. з кожного.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили: металевий швелер - який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 відповідно до зберігаючої розписки від 14.09.2022 року, залишити за належністю власнику майна.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1