справа № 208/10/23
№ провадження 1-кс/208/23/23
УХВАЛА

Іменем України

02 січня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в межах кримінального провадження за ЄРДР №0000001 від 01.01.2023 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, вдовця, має на утриманні доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, має освіту професійно-технічну, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29.03.2007 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, вирок набув законної сили 14.04.2007, звільнився 14.02.2008 по відбуванню строку покарання;

-02.12.2009 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

-28.12.2011 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднати невідбуту строк 1 місяць за вироком від 02.12.2009, до відбування 5 років 1 місяць позбавлення волі, вирок набув законної сили 28.01.2012;

-17.05.2021 Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30.09.2021 вирок залишити без змін, вирок набув законної сили 30.09.2021;

встановив:

Старший слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000001 від 01.01.2023 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. І згідно до ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000001 від 01.01.2023 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, в межах якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст.185 КК України, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.

01.01.2022 о 03.14 год. ОСОБА_6 перебував біля приміщення перукарні «Savage», що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Васильєвська, буд.119, яке було зачинено. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на таємне, із корисливого мотиву, викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до вказаного приміщення.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, зі змінами, керуючи корисливим мотивом та корисливою метою, 01.01.2023 о 03.14 год. ОСОБА_6 невстановленим способом проник до приміщення перукарні «Savage», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Після цього, усвідомлюючи що у приміщенні окрім нього нічого немає та що за його діями ніхто не спостерігає, тобто усвідомлюючи таємний характер свого діяння, взяв наступне належне потерпілій ОСОБА_8 майно: машинку для автоматичного створення локонів «Babyliss pro stylist tool», плойку для вирівнювання волосся «Adler Europe», плойку для вирівнювання волосся «Maxwell», фен для волосся «Proffessional Mozer MZ5929», плойку для вирівнювання волосся «Adler Europe», плойку для вирівнювання волосся «SANOSY Austria». машинка для стрижки волосся «VITEK VT1351NB», машинка для стрижки волосся «STAREX HC812», машинка для стрижки волосся «Maestro Hair Clipper set» MR656C, телевізор «Philips» моделі «32PFL5604H/12», мобільний телефон «Bravis» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . При цьому зазначений мобільний телефон він поклав до кишені, а інше майно склав біля входу.

При цьому о 03.18 год. на місце події прибули працівники ТОВ «Служба охорони «Алабай» - свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які зупинились біля входу до приміщення перукарні. ОСОБА_6 , побачивши це, вирішив залишити місце події. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, утримуючи частину викраденого майна, а саме мобільний телефон «Bravis» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 при собі, продовжуючи діяти таємно, вийшов з приміщення перукарні. Однак в цей момент дії ОСОБА_6 були помічені свідками, які почали гучно висловлювати вимоги припинити протиправні дії та зупинитись. Продовжуючи реалізацію свого умислу, усвідомивши, що його протиправні дії були помічені, тобто усвідомивши відкритий характер свого діяння, ОСОБА_6 на вимоги свідків не відреагував та, утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, спробував втекти з місця події. Таким чином дії ОСОБА_6 , розпочаті ним як таємне викрадення майна, були виявлені свідками, однак, незважаючи не це, продовженні ним з метою заволодіння майном, тобто як відкрите викрадення чужого майна.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу як відкрите викрадення майна, утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, ОСОБА_6 спробував втекти з місця вчинення злочину, однак був зупинений свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Тобто ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 т.15 ч.4 ст.186 КК України, як вчинення незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, що визначено підозрою яка була пред`явлена останньою 02 січня 2023 року.

Підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є характеризуючи данні на особу підозрюваного ОСОБА_6 , який ніде офіційно не працює, має незняту та не погашену в передбаченому законом порядку судимість, за Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року на час події 01.01.2023 року знаходиться на іспитовому терміні, що свідчить про те, що останній не дотримується суспільних норм та поведінки, і на шлях виправлення не становиться, висновків для себе не робить, а тому на думку прокурора та слідчого наявні ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як переховування від органу досудового розслідування та/або суду, так і вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підозра ґрунтується на показах потерпілої особи, свідків, речових доказах, у сукупності зібраних доказів в межах кримінального правопорушення, а тому є обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного орган досудового розслідування дійшов висновку що чином жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілого, свідків, речовими доказами, та з врахуванням характеризуючих даних на особу підозрюваного, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,5, ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання не погодився з фактичними даними викладеними у клопотанні та підозрі, зазначив про їх необґрунтованості та невідповідності самій події, вказав що 01.01.2023 року він бажаючи придбати цигарки, під час святкування Нового Року із батьками, та перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , де залишилася його донька ОСОБА_11 , прийшов на АДРЕСА_3 , де знаходиться перукарня, відчув удар ззаду, від якого впав, і втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то там були представники охоронної служби «Алабай», які завдали йому удар, а також туди прибули співробітники поліції. Він не заходи в до перукарні, і нічого звідти не викрадав. Після того, його було доставлено до приміщення Кам`янського РУП ГУПН в Дніпропетровській області. Тому просить у задоволенні клопотання відмовити.

Захисник, вважав що клопотання не підлягає задоволенню, так як ні прокурором ні слідчим до клопотання не долучені докази на підтвердження заявлених ризиків, та обґрунтованості підозри. Затримання підзахисного ОСОБА_6 відбулося без адвоката, як і його обшук, що робить докази недопустимими. Тому вважає, що єдиним можливим запобіжним заходом є домашній арешт у нічний час.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 02 січня 2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: витягу з ЄРДР яким зареєстроване кримінальне провадження, заявою-повідомленням про скоєний злочин, покази потерпілої ОСОБА_8 , покази свідків події ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 є особою, який має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за корисні злочини, та епізод за пред`явленої йому підозри за ЄРДР №0000001 від 01.01.2023 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, знаходиться на іспитовому терміні за Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року за ст. 3 ст. 185 КК України, за яким призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Як зазначено самим підозрюваним ОСОБА_6 за місцем реєстрації він не проживає, офіційно не працює, з його донькою доглядає його батьки та жінка з якою він проживає.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою відкритого заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що висновків для себе ОСОБА_6 не зробив, на шлях виправлення не став, та є підозрюваним у скоєні корисливого злочину.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту на зазначено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, та що виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, особа яка б взяла на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті не зазначена, а також не подано згода такої особи на забезпечення знаходження підозрюваного за певною адресою під іншим запобіжним заходом, в тому числі і у виді домашнього арешту.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 2684* 80 = 214720 гривень 00 копійок.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000001 від 01.01.2023 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 28 люте 2023 року, включно.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214720 (двісті чотирнадцяти тисячам сімсот двадцяти) гривням 00 копійок , після внесення якої ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду, в межах даного кримінального провадження; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні сторони захисту - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1