Справа № 461/4517/22
Провадження № 1-кс/461/5079/22
10.11.2022 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, -
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що його відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 12.09.2022 року визнано переможцем електронних торгів, організатором яких було Державне підприємство «СЕТАМ», що відбулись 02.09.2022 року на офіційному веб-сайті електронних торгів та проводились з реалізації майна (лот №515417), а зокрема, нежитлового приміщення №102 в будівлі під літ. Б-5, загальною площею 33,3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .
В клопотанні ОСОБА_3 також просиьь клопотання розглядати без його участі.
Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та місце його розгляду, та наслідки неявки, клопотань про відкладення розгляду вказаного клопотання не надавали. Відповідно до вимог ст.306 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання, враховуючи також обмежені законом строки розгляду даної категорії справ.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання приходжу до переконання, що у задоволенні такого слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.
18.08.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було те, що ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації, а в його власності є нерухоме майно, а також те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане рухоме майно підлягатиме конфіскації.
Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту не скасовує права власності на майно, а лише встановлює певні обмеження у володінні та розпорядженні. Так, арешт полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Крім того, заявником не надано належних доказів слідчому судді про законність та правомірність переходу права власності на вказане нежитлове приміщення під час його перебування під арештом.
Доводи заявника стосовно реалізації права власності не скасовують та не спростовують того факту, що вказане нежитлове приміщення у справі може бути конфіскована за вироком суду під час постановлення обвинувального вироку у випадку доведеності вини ОСОБА_4 . Однак такий висновок виносить суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а не на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Також, згідно положень даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.
В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вказане нежитлове приміщення було накладено необґрунтовано чи з порушенням вимог КПК України, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку. Також заявником не доведено, що відпала потреба у вказаному арешті нежитлового приміщення.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як наведено вище, згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для скасування арешту нежитлового приміщення та задоволення клопотання, оскільки доводи заявника не спростовують подальшу доцільність у застосуванні арешту майна та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. 2, 7, 63-2, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали складено 11.11.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1