Справа №573/970/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/483/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У кримінальному провадженні № 0000068 від 22.07.2022 року, яке перебуває в провадженні Сумського РУП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

20 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня щоденно без застосування електронного засобу контролю. Покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 21:00 години до 06 години наступного дня щоденно, за винятком прибуття до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання чи перебування;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності);

- не відлучатись за адміністративні межі м. Білопілля без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді до 13 грудня 2022 року включно, але не довше строку досудового розслідування.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій оскаржувану ухвалу слідчого судді просила скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник стверджувала, що в оскаржуваній ухвалі вказано на те, що повний текст буде оголошено 24.10.2022року о 15.00год., тобто в день, коли закінчується строк на подання апеляційної скарги в разі незгоди з ухвалою і, зважаючи на те, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (п.2 ч.1 ст.395 КПК України), а для того, щоб подати таку апеляційну скаргу, необхідно вивчити текст ухвали слідчого судді, скласти апеляційну скаргу та подати до суду апеляційної інстанції, а зважаючи на те, що слідчий суддя вказала про оголошення повного тексту ухвали о 15.00год., в останній день строку та Білопільський райсуд Сумської області знаходиться на відстані від Сумського апеляційного суду в 60 км, що потребує часу, в тому числі, для прибуття до суду, то з огляду на вказане, слідчим суддею істотно порушено право підозрюваного на захист, передбачене ст.20 КПК України, право на доступ до правосуддя відповідно до ст.21 КПК України, якою встановлено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки, та є порушенням вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків в кримінальному провадженні.

Вказувала, що як слідує з резолютивної частини ухвали - слідчим суддею порушено вимоги ст.372 КПК України: взагалі не вказано на те, в якому кримінальному провадженні розглядалось таке клопотання, відсутні відомості щодо номеру кримінального провадження в ЄРДР, дату внесення відомостей в ЄРДР і т.і.

Зазначала, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали не відповідає нормам процесуального закону, бо не здійснено посилання на положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали, що є порушенням загальних засад кримінального провадження, що визначені ст.7 КПК України та призвели до правової невизначеності, оскільки, підозрюваний та його захисник не мають можливості визначитись з правовою позицією, яка має бути застосована під час звернення з апеляційною скаргою, що, в тому числі, перешкоджає здійсненню захисту під час кримінального провадження.

Крім цього, апелянт вказувала, що клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 було подано слідчим в кримінальному провадженні №0000068 від 22.07.2022 року, а повідомлено про підозру в кримінальному провадженні №0000068 від 22.07.2021 року; в червні 2022року почав свою незаконну діяльність, тобто через рік після внесення відомостей в ЄРДР, що є нонсенсом та таким, що не відповідає вимогам ст.214 КПК України; як слідує з тексту повідомлення про підозру, то ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є немовлям, а як наслідок не може бути суб`єктом кримінального правопорушення; слідчий повідомила ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, тобто шахрайстві, вчиненому з використанням електронно-обчислювальної техніки, але як повідомлення про підозру так і клопотання про застосування запобіжного заходу не містить посилання на те, яка техніка була використана для таких дій, чи взагалі була в наявності така техніка.

Звертала увагу апелянт і на те, що як повідомлення про підозру так і клопотання про застосування запобіжного заходу не містить інформації про наявність складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а як наслідок - підозра є необґрунтованою, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Зазначала, що в клопотанні слідчого було вказано те, що інші, більш м`які заходи, крім тримання під вартою, не можуть бути застосовані (абзац сьомий другої сторінки клопотання), а резолютивна частина клопотання містить прохання до суду застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, при цьому не вказано на те, якого виду має бути такий домашній арешт - цілодобовим, чи у визначений час доби.

Вказувала, що в клопотанні слідчого вказано, що у ході досудового розслідування відносно ОСОБА_6 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (абзац восьмий третього аркушу клопотання), тобто, з клопотання взагалі не зрозуміло, в якому ж кримінальному провадженні, за якою правовою кваліфікацією пред`явленої підозри має розглядатись таке клопотання.

На думку апелянта, слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого, порушила вимоги ст.8,9,17,22,26 КПК України, оскільки, вирішувала питання, яке не виносилось на її розгляд прокурором, оскільки, таке питання не було чітко визначено, а саме, якого виду має бути взагалі запобіжний захід та домашній арешт, за якою ж правовою кваліфікацією пред`явлена ОСОБА_6 підозра, але слідчий суддя, з власних міркувань вказала, що клопотання задовольняє частково та застосовує домашній арешт у визначений час доби.

Апелянт вважала, що слідчим суддею не було дотримано вимог ст.94 КПК України, оскільки, слідчим та прокурором в клопотанні не було наведено мети застосування запобіжних заходів, а судом, в порушення вимог ст.178 КПК України не було надано оцінку представлених прокурором та стороною захисту матеріалам в їх сукупності щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тобто наявності обґрунтованої підозри.

На думку апелянта зазначена в повідомленні про підозру інформація не є фактами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією.

Апелянт стверджувала, що на спростування існування будь-яких ризиків в кримінальному провадженні щодо недотримання підозрюваним його обов`язків, стороною захисту були представлені докази належного виконання обов`язків явки до слідчого - це повістки від 14.10.2022року для явки для повідомлення про підозру - повістка була вручена та було вручено повідомлення про підозру 14.10.2022рок; повістка на 17.10.2022року з метою явки до слідчого для допиту в якості підозрюваного - на повістці мається відмітка про явку ОСОБА_9 та надання свідчень згідно протоколу допиту від 17.10.2022року. Повістка на 18.10.2022року - для отримання клопотання про обрання запобіжного заходу - за узгодженням зі слідчим Платонов та його захисник прибули 20.10.2022року, оскільки на 18.10.2022року клопотання не було підготовлено та не було погоджено з прокурором. В тому числі, ОСОБА_9 прибув до суду для розгляду даного клопотання за телефонним дзвінком слідчого. Були представлені докази того, що ОСОБА_9 має зареєстроване місце проживання, має міцні соціальні зв`язки - проживає з мамою, бабусею та батьком в кватирі бабусі, яка належить їй на праві власності, навчається в Сумській автомобільній школі ТСО України (ДОСААФ).

Разом з тим, апелянтом захисником підозрюваного ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 27.10.2022 було подано доповнення до апеляційної скарги, в яких вона зазначала, що як і резолютивна частина ухвали суду так і її повний текст в порушення вимог ст.372 КПК України не містить найменування кримінального провадження (номера) - взагалі не вказано на те, в якому кримінальному провадженні розглядалось таке клопотання, відсутні відомості щодо номеру кримінального провадження в ЄРДР, дату внесення відомостей в ЄРДР і т.і., лише здійснено посилання на те, що в ЄРДР внесено відомості за №№0000068, але не вказано дату внесення відомостей в ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч,2 ст.190 КК України та ОСОБА_6 повідомлено про підозру 14.10.2022р.

Крім цього зазначала, що ухвала не містить вказівки на те, чи погоджено таке клопотання слідчого з прокурором.

Вказувала, що з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 та його захисник не погоджуються з підстав, викладених в апеляційній скарзі та з підстав того, що і повний текст ухвали не містить обґрунтування наявності «Обґрунтованої підозри», а так само наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вважала, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що не надало можливості постановити законну і обґрунтовану ухвалу, а саме не застосовано норми п.2 ч.1 ст.372 КПК України, якою встановлено, що у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено встановлені судом обставини із посилання на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Зазначала, що на докази сторони обвинувачення слідчий суддя здійснила посилання, як на підтвердження наявності обґрунтованої підозри, а саме на протокол обшуку та протокол огляду мобільного телефону, але слідчим суддею не наведено мотивів відхилення доказів, що були надані стороною захисту на спростування твердження про існування обґрунтованої підозри так і на підтвердження факту відсутності ризиків.

На думку апелянта, вказане слідчим суддею на міру покарання, як на підставу обрання запобіжного заходу не узгоджується з засадами кримінального провадження, що визначені в ст.7 КПК України, зокрема, ст. 17 КПК України яка передбачає презумпцію невинуватості доти, доки вину не буде доведено та вирок суду не набере законної сили.

Захисник вважала, що прокурором та слідчим не було доведено як наявність обґрунтованої підозри так і наявність ризиків в кримінальному провадженні щодо процесуальної поведінки підозрюваного, які б давали підставу для звернення взагалі до суду з таким клопотанням, оскільки, Кримінально-процесуальний закон не встановлює обов`язкового обрання запобіжних заходів в разі наявності кримінального провадження та повідомлення про підозру, а слідчим суддею було здійснено формальний підхід до розгляду клопотання слідчого, що призвело до постановлення необґрунтованої та незаконні ухвали.

До початку судового розгляду від захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , надійшла спільна заява про розгляд вказаної апеляційної скарги без їх участі, прокурор також подав заяву про розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 без його участі, за таких обставин і враховуючи, що питання про погіршення становища підозрюваного не ставиться, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі учасників судового розгляду та без фіксації судового засідання технічними засобами.

Тому, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження СВ відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000068, у якому ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

До Білопільського районного суду Сумської області звернувся слідчий СВ відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю з покладенням на підозрюваного виконання передбачених ч.5 ст.194 КПК України обов`язків.

Клопотання слідчого було мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які не зможуть бути забезпечені іншими більш м`якими запобіжними заходами.

20 жовтня 2022 року ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області вказане клопотання слідчого задоволено частково, відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби за місцем його проживання без застосування електронного засобу контролю та покладено на нього виконання окремих обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які зумовлюють достатні правові підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби та дійшов висновку по неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування/ суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу слідчим суддею встановлені правильно, оскільки як і пред`явлена підозра, так і заявлені слідством ризики дійсно існують та апелянтами в ході апеляційного слухання справи не спростовані.

Попри доводи апеляційної скарги, як встановив слідчий суддя суду першої інстанції, та перевірені колегією суддів, з доданих до клопотання матеріалів вбачається що, пред`явлена ОСОБА_6 підозра за ч. 3 ст. 190 КК України має місце, та на даному етапі досудового розслідування підтверджується достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадженні відсутні.

Кримінально-процесуальний кодекс України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та правильно встановлено слідчим суддею, органами досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, яке згідно зі ст..12 КК України є тяжким та за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, раніше не судимий, проживає з батьками та бабою в м. Білопілля, що говорить про стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, у лікаря нарколога, психіатра на обліку не перебуває, ніде не працює.

Крім того, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам.

У той же час, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту в умовах військового стану в прикордонному місті України з РФ, з якої щоденно проводяться обстріли Білопільської громади, створює небезпеку для життя і здоров`я ОСОБА_6 , а тому застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуванню ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризиками є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та відомості про його особу в їх сукупності.

Щодо доводів апеляційної скарги, в частині заперечення того, що пред`явлена ОСОБА_6 підозра у вчиненні злочинів обґрунтована, то всі вказані захисником обставини, то всі вони по суті такої підозри, з огляду на положення ч.2 ст.9, ст.91 КПК України, є обставинами, які слідчий та прокурор зобов`язані дослідити в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження. Водночас, на даний час вони не спростовують обґрунтованість оголошеної підозри, а є лише незгодою сторони захисту з прийнятим органами досудового розслідування рішенням.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що ст.303 КПК України передбачає можливість оскарження повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, тому апелянт не позбавлений можливості оскаржити пред`явлене ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

Щодо доводів апелянта про те, що судом було обмежено право апелянта на оскарження та ухвала слідчого судді не містить жодного посилання на те, що її складання вимагає значного часу, а тому проголошено її вступну та резолютивну частину, то такі обставини жодним чином не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення по суті.

Щодо тверджень захисника про те, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали не відповідає нормам процесуального закону, бо не здійснено посилання на положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає, що дійсно резолютивна частина оскаржуваної ухвали не містить посилання на положення закону, яким керувався суд при постановленні ухвали, але колегія суддів вважає дані недоліки опискою у судовому рішенні, оскільки повний текст оскаржуваного рішення містить всі необхідні посилання. Дані недоліки не можна вважати істотним порушенням кримінального законодавства, їх можливо виправити згідно зі ст.379 КПК України.

Щодо доводів апелянта про те, що слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого, порушила вимоги ст.8,9,17,22,26 КПК України, оскільки, вирішувала питання, яке не виносилось на її розгляд прокурором, оскільки, таке питання не було чітко визначено, а саме, якого виду має бути взагалі запобіжний захід та домашній арешт, за якою ж правовою кваліфікацією пред`явлена ОСОБА_6 підозра, але слідчий суддя, з власних міркувань вказала, що клопотання задовольняє частково та застосовує домашній арешт у визначений час доби, то їх колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при винесення оскаржуваної ухвали дотрималась вимог ст.181, 196 КПК України.

Таким чином, доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього виконання окремих обов`язків та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 20 жовтня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4