У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з
ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2022 року щодо засудженого

ОСОБА_6 , 1986 року народження, грудня місяця, 24 дня, відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, а судовий розгляд його клопотання був формальний.
Зазначив, що у нього хвора мати-інвалід, яка потребує постійної стороннього догляду. Стан її здоров`я погіршується з кожним днем та потребує постійної кваліфікованої медичної допомоги та вважає себе людиною у якої тяжкі сімейні обставини.

Звертає увагу, що він повністю усвідомив свій злочин, зробив висновки у зв`язку з перебуванням під вартою.

Крім того, апелянт зазначив, що судовий розгляд проведений без його участі в супереч його проханню бути присутнім в судовому засіданні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ВК №72, звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 у ВК не працевлаштований, даних про те, що він залучався до соціально-корисних робіт матеріали особової справи засудженого та характеристика - не містять. Характеризується засуджений негативно. Протягом всього періоду відбуття покарання ОСОБА_6 заохочень не мав, але мав 11 стягнень. Участі в програмах виховного впливу та соціально-корисному житті відділення засуджений не приймає.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції з огляду на особу засудженого ОСОБА_6 та його поведінку за весь період відбування ним покарання, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

З цими висновками суд погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження та особової справи, вироком ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Кіровського районного суду м. Астрахань рф за ч.3 ст.30 п «Г» ч.4 ст.228.1 КК рф до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.09.2018 вирок приведено у відповідність до законодавства України та визначено засудженому покарання за ч.2 ст.307 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17.03.2022 ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 21.10.2016 по 29.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Як вбачається з характеристики, наданою адміністрацією установи відбування покарання, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_6 - 21 жовтня 2016 року, закінчення строку відбуття покарання 13 лютого 2025 року.

З 23.10.2016 перебуває у місцях позбавлення волі. Під час тримання у рф, СІЗО м. Астрахань, вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 10.07.2017 відбував покарання у ВК №6 рф м. Астрахань. За період відбування покарання характеризується негативно. Мав 1 стягнення, заохочень не мав.

З 21.12.2019 відбував покарання у ДУ «Одеський слідчий ізолятор (№21)». За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 24.01.2020 відбував покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується негативно. Мав 12 стягнень, заохочень не мав.

Загалом за весь період відбування покарання має 13 стягнень, 4 з яких погашені в законному порядку, заохочень не має.

Як зазначено в характеристиці, наданій адміністрацією установи, засуджений ОСОБА_6 у майстерні установи не працевлаштований. Участі в суспільно-корисному житті відділення не приймає. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, санітарно-гігієнічних норм дотримується під контролем адміністрації. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає. У відношення до представників адміністрації допускає випадки сперечання. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування, отримує посилки.

Дослідивши дані про особу засудженого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не свідчить про його виправлення.

Суд вважає, що факти дисциплінарних стягнень останнім часом та відсутність заохочень, є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Оцінюючи в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, є підстави вважати, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, не довів його, а тому не готовий до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

Посилання апелянта на хворобу матері не може слугувати приводом для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, оскільки він не став на шлях виправлення.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Хоча судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без присутності засудженого, незважаючи на подане ним клопотання, але це не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки засуджений скористався правом на апеляційне оскарження, чим поновлені його процесуальні права.

Доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання у відношенні засудженого ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3