КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/8783/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/4160/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та накладено у кримінальному провадженні № 420 211 021 000 002 55 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України арешт на такі об`єкти нерухомого майна:

1) земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :62:511:0006 (реєстраційний номер 000);

- :62:513:0006 (реєстраційний номер 000);

- :72:187:0015 (реєстраційний номер 000);

- :90:535:0007 (реєстраційний номер 000);

2) квартири за адресами:

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_4 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_5 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_6 (реєстраційний номер 000) ;

- АДРЕСА_7 (реєстраційний номер 00);

- АДРЕСА_8 (реєстраційний номер 000);

- приміщенням за адресою:

АДРЕСА_9 (реєстраційний номер 000); - АДРЕСА_31 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану ухвалу в частині задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_8 , про арешт об`єкту нерухомого майна - двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000). Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Києва в частині арешту двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в межах кримінального провадження № 420 211 021 000 002 55 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_6 уклала договір купівлі-продажу двокімнатної квартири загальною площею 44,8 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_2 , з громадянином України ОСОБА_10 20.01.2022 року договір купівлі-продажу було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (КМНО) ОСОБА_11 та внесено до реєстру нотаріальних дій за №80. Перед укладанням договору купівлі-продажу нотаріус ОСОБА_11 перевірила правовстановлюючі документи на квартиру, на підставі яких квартирою володів попередній власник ОСОБА_10 , а саме:

- договір купівлі-продажу квартири від 04.04.2011 року, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , зареєстрований в реєстрі за №1057 та посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 .

Будь-яких зауважень до документів приватним нотаріусом до правовстановлюючих документів не було. ОСОБА_6 було сплачено продавцю квартири ОСОБА_10 ринкову вартість квартири за ціною 40 351.00 (сорок тисяч триста п`ятдесят один) доларів США, що в еквіваленті становило 1 146 121.78 грн. за курсом НБУ.

Апелянт вказує на те, що відсутні докази того, що об`єкт нерухомого майна - житлова квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000), був одержаний внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, або призначався (використовувався) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, чи був предметом злочину або був підшуканий, виготовлений, пристосований чи використаний як засоби або знаряддя вчинення злочину, то на нього не може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-2 КК України. Не може бути метою накладення арешту на майно ОСОБА_6 і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру щодо ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

Правова підстава накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів також відсутня, оскільки відсутні докази, що об`єкт нерухомого майна, який на праві власності належить ОСОБА_6 , набутий кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення.

З ухвали слідчого судді вбачається, що відомості стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не внесені до ЄДРДР, тобто фактично слідчий суддя був позбавлений можливості накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №420 211 021 000 002 55, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України.

Крім того, не вбачається правого зв`язку між особами відносно яких здійснюється досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_6 (Апелянтом) й продавцем квартири ОСОБА_10 .

Клопотання прокурора, обґрунтоване лише припущенням того факту, що документи, які були вилучені під час обшуку у приватного нотаріуса ОСОБА_11 мають ознаки підробки.

Разом з тим, не вбачається й правого зв`язку договору купівлі-продажу квартири від 20.01.2022 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , й з іншими правовстановлюючими документами, які були вилучені під час обшуку у приватного нотаріуса ОСОБА_11 , а також об`єктами нерухомості, та особами між якими були укладені відповідні правовстановлюючі документи.

Доказами на які посилається прокурор, зазначено лише припущення того, що вилучені під час обшуку документи, серед яких, договір купівлі-продажу квартири від 04.04.2011 року, який зареєстрований в реєстрі за №1057 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 , та укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 має ознаки підробки, проте не зазначено в який спосіб, яка форма підроблення була застосована, якою особою було вчинено підроблення у цьому договорі тощо.

Слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вказаного у клопотанні майна, належним чином не перевірив, не обґрунтував та не зазначив в ухвалі мету та правову підставу для такого арешту, обмежившись лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя не зазначає про наявність рішення органу досудового розслідування, тобто постанови про те, що квартира визнана речовим доказом в рамках даного кримінальному провадження.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена у відсутність ОСОБА_6 . Про оскаржувану ухвалу ОСОБА_6 , дізналась під час звернення до адвоката стосовно іншого питання, який отримав відомості про арешт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Копію ухвали фактично отримано за зверненням представника ОСОБА_6 тільки 07.10.2022 року в приміщенні канцелярії суду, тому апелянт просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 09.06.2022 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила задовольнити її з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна та її представника. Відомостей про направлення та отримання оскаржуваної ухвали матеріали справи не містять. Як зазначає апелянт про існування оскаржуваної ухвали про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , дізналась під час звернення до адвоката стосовно іншого питання, який отримав відомості про арешт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію ухвали фактично отримано за зверненням представника ОСОБА_6 тільки 07.10.2022 року в приміщенні канцелярії суду, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що Шевченківським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000255 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 08.12.2021 по 16.12.2021 ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, зокрема з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_23 за адресою АДРЕСА_10 , використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, шляхом обману заволоділи правом власності на об`єкти нерухомого майна.

Так, 08-16.12.2021 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_23 здійснено перереєстрацію права власності на низку об`єктів нерухомості, зокрема на квартири АДРЕСА_11 та на квартиру АДРЕСА_12 за ОСОБА_17 , на квартиру АДРЕСА_13 , за ОСОБА_18 , на квартиру АДРЕСА_14 , за ОСОБА_15 , на квартиру АДРЕСА_15 , за ОСОБА_19 , на квартиру АДРЕСА_16 , за ОСОБА_16 .

Також, упродовж 08-16.12.2021 приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_23 здійснено перереєстрацію права власності на низку земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :79:120:0045 за ОСОБА_21 , на ділянку з кадастровим номером :62:512:0006 за ОСОБА_22 , на земельні ділянки з кадастровими номерами :62:493:0004, :62:493:0005 та :62:493:0006 за ОСОБА_20 , з кадастровим номером :90:535:0007 за ОСОБА_17 .

Водночас встановлено, що зазначені вище реєстраційні дії приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_23 вчинялись на прохання її знайомої ОСОБА_24 , яка має досвід роботи з реєстром та уже тривалий час працює помічником приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 , офіс якої знаходиться за адресою АДРЕСА_17 .

У зв`язку із вищевикладеним 17.02.2022 за місцем роботи ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_17 , де здійснює нотаріальну діяльність приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , проведено обшук, під час якого вилучені документи, які мають ознаки підробки:

1) договір дарування квартири від 23.01.2008 року між ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_31, бланк ВКС №239718 , реєстр 213, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_28 ;

2) копію свідоцтва про право власності від 26.12.2012, серії НОМЕР_1 на нежитлове приміщення АДРЕСА_19 , виданого ГУ КП м. Києва Виконавчого органу КМДА;

3) копію договору купівлі-продажу квартири від 07.06.2012 між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 - квартири АДРЕСА_20 ) бланк ВРС № 646346, реєстр 1578, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_31 ;

4) копія договору дарування від 26.04.2010 між ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , щодо квартири АДРЕСА_21 , бланк ВМК № 682924, реєстр 1065, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_34 ;

5) копію договору дарування від 01.07.2009 між ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 на АДРЕСА_28, бланк ВМІ № 28437, реєстр 420, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_38

6) договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_22 , кадастровий номер :90:535:0007 від 18.02.2010 між ОСОБА_39 та ОСОБА_17 , бланк ВММ 650668, реєстр 91, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_31

7) договір купівлі-продажу від 27.09.2011 між ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , бланк ВРМ 943758, реєстр 1120 посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 ;

8) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_23 між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 від 04.04.2011, бланк ВРІ869199, реєстр 1057, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 ;

9) копію договору дарування квартири від 29.10.2004 між ОСОБА_42 та ОСОБА_43 - кв. АДРЕСА_24 ( АДРЕСА_3 ), бланк ВВО 170524, реєстр 1962, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_44

10) копію свідоцтва про права власності та житло від 24.06.2005 за №4835 АДРЕСА_25 на ім`я ОСОБА_45 , виданого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією;

11) копію договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2010 між ОСОБА_46 та ОСОБА_47 - АДРЕСА_7, бланк ВМХ 686011 , реєстровий 1334, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_48 ;

12) копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.02.2012 між ОСОБА_49 та ОСОБА_50 , бланк ВРП 265637, реєстр 530, кадастровий номер :72:187:0015 - АДРЕСА_27 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_31

13) копію договору купівлі-продажу від 20.06.2011 на ім`я ОСОБА_51 та ОСОБА_52 , бланк ВРВ 135978, реєстр 1475, кадастр :62:511:0006 - АДРЕСА_26, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_53

14) копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2011, кадастровий номер :62:513:0006 між ОСОБА_54 та ОСОБА_52 , бланк ВРВ 153979, реєстр 1477, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_53 .

На підставі зазначених документів зареєстроване право власності на об`єкти, а саме: земельні ділянки за кадастровим номером: 1) :62:511:0006 (реєстраційний номер 000); 2) :62:513:0006 (реєстраційний номер 000); 3) :72:187:0015 (реєстраційний номер 000), 4) :90:535:0007 (реєстраційний номер 000), а також квартири за адресами: АДРЕСА_21 (реєстраційний номер 000); 6) АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000); 7) АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 000); 8) АДРЕСА_4 (реєстраційний номер 000); 9) АДРЕСА_5 (реєстраційний номер 000); 10) АДРЕСА_25 (реєстраційний номер 000); 11) АДРЕСА_7 (реєстраційний номер 00); 12) АДРЕСА_8 (реєстраційний номер 000); 13) приміщенням за адресою: АДРЕСА_9 (реєстраційний номер 000) ; а також намагалися зареєструвати право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_31 .

20.05.2022 року прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000255 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме об`єкти нерухомого майна:

1) земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :62:511:0006 (реєстраційний номер 000);

- :62:513:0006 (реєстраційний номер 000);

- :72:187:0015 (реєстраційний номер 000);

- :90:535:0007 (реєстраційний номер 000);

2) квартири за адресами:

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) ;

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_3 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_4 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_5 (реєстраційний номер 000);

- АДРЕСА_6 (реєстраційний номер 000) ;

- АДРЕСА_7 (реєстраційний номер 00);

- АДРЕСА_8 (реєстраційний номер 000);

- приміщенням за адресою:

АДРЕСА_9 (реєстраційний номер 000); - АДРЕСА_31 .

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що зазначені об`єкти нерухомого майна визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000255. У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на перелічені вище об`єкти нерухомого майна з метою забезпечення їх збереження та унеможливлення подальшої перереєстрації права власності на них.

09.06.2022 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено та накладено арешт на зазначене майно.

Оскільки дана ухвала оскаржена представником власника майна тільки в частині накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000), тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо арешту іншого нерухомого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання в частині накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000), слідчий суддя встановив, що наданими прокурором матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, що свідчить про обґрунтованість висунутої підозри. Матеріалами клопотання доведено, що об`єкти нерухомості, на які ініційоване накладення арешту, незаконно вибули з приватної власності внаслідок перереєстрації права власності на підставі документів, що мають ознаки підробки, що обґрунтовує потреби досудового розслідування у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та обмеження прав осіб з метою недопущення його подальшого відчуження та використання.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється розслідування, обґрунтованість прокурором застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказане майно є об`єктом злочинних посягань.

Крім того, прокурором доведено існування реальних ризиків подальшого відчуження та використання вказаного майна.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на нерухоме майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухано пояснення прокурора, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000),з тих підстав, що вона може бути безпосереднім об`єктом злочинних посягань у кримінальному провадженні № 0000255 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження.

Посилання апелянта на те, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не зазначає про наявність рішення органу досудового розслідування, тобто постанови про те, що квартира визнана речовим доказом в рамках даного кримінальному провадження не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя має при прийнятті рішення сам перевірити чи майно відповідає критеріям для визначення його речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України. При цьому в матеріалах клопотання про арешт майна наявна відповідна постанова старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_55 від 23.02.2022 року про визнання об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000) речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000255 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, з тих підстав, що вона є предметом вчинення кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Слідчим суддею перевірено, що вказане майно має безпосереднє відношення до обставин кримінального провадження №0000255 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року в частині задоволення клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 та накладення у кримінальному провадженні № 420 211 021 000 002 55 від 15.12.2021 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 000, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4