Справа № 474/264/23
Провадження № 1-кс/474/53/23
УХВАЛА

Іменем України

28.03.23р. смт Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавачки СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.02.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

встановив:

17.03.2023р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_3 (далі - скаржниця), в якій остання просить: "Скасувати постанову від 29.06.2022 року дізнавача СД ВП № 2 Первомайського РВП ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000069 від 25.02.2020 року".

23.03.2023р. скаржниця подала уточнену скаргу, в якій просить скасувати постанову від 29.06.2022р. дізнавачки у кримінальному провадженні - начальниці СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 (далі - дізнавачка ОСОБА_4 ) про закриття кримінального провадження № 0000069 від 25.02.2020р. (далі - оскаржувана постанова)

В обґрунтування вимог скарги скаржниця вказує, що закриваючи кримінальне провадження, дізнавачка ОСОБА_4 :

- не надала оцінки доказам наданим скаржницею, а саме: копіям договорів оренди, довідці про зміну кадастрового номера при виготовленні нової технічної документації, копії постанови Касаційного цивільного суду ВС України від 20.11.2019р. по справі № 474/556/17, та іншим доказам, які вказують на підроблення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_6 від 2013р. Приватним підприємством "ВКП "Каро", а саме найбільш зацікавленою особою в отриманні незаконного доходу - директором підприємства ОСОБА_7 ;

- не встановила всіх фактів, які б могли розкрити факт підроблення договору та незаконної реєстрації недійсного документу державним реєстратором Первомайської міської ради ОСОБА_8 ;

- дає оцінку фактам із справи № 0000147, та вказує на те, що договір ОСОБА_6 від 2015 року було підписано його матір`ю ОСОБА_9 , хоча про це в справі не було жодних підтверджень про висновки експертизи та про повноваження ОСОБА_9 діяти в інтересах сина;

- замість того, щоб встановити факт підроблення нового договору від 2013 року за доказами та поясненнями заявниці, у постанові вказує, що він є підроблений лише на її, заявниці, думку. Але надає пояснення директора підприємства ВКП "Каро" про те, що договір від 17.09.2013р. втратив чинність, тому оригінал договору у підприємства відсутній, хоча він був предметом розгляду у справі № 474/750/18 та на підставі цього договору ОСОБА_6 втратив право користуватися своєю земельною ділянкою. Директор ПП ВКП "Каро" вводить в

оману слідство, та вказує, що саме договір від 30.10.2015р. скерований до суду;

- обґрунтовуючи оскаржувану постанову вказує, що вона з 25.02.2020р. планувала провести допит ОСОБА_6 , але їй стало відомо про смерть власника землі у 2022 році та всі дані про актовий запис РАЦС про смерть останнього. Однак з яких джерел їй стали відомі всі ці дані дізнавачка не вказує;

- зазначає в оскаржуваній постанові про сплив термінів кримінального розслідування та звільнення особи, яку вона повинна була встановити в рамках провадження, від відповідальності, чим підтверджує свою бездіяльність та зацікавленість в затягуванні розслідування;

Крім цього скаржниця вказує, що все розслідування проведене дізнавачкою ОСОБА_4 було направлено на те, щоб його не розслідувати, а навпаки виправдати злочинця, та надати йому можливість і далі продовжувати свою злочинну діяльність у заволодінні чужою власністю, та що дізнавачка ОСОБА_4 умисно закриває справу в інтересах "невідомої" особи, сприяючи у вчиненні інших кримінальних правопорушень, чим підтверджує свою зацікавленість та повну непрофесійність.

Водночас вищевказані твердження скаржниці при розгляді скарги до уваги не беруться, оскільки вони є виключно її суб`єктивними судженнями, які жодним чином необґрунтовані та немотивовані.

До уваги також не беруться твердження скаржниці, які викладені в загальних формулюваннях, які не містять жодної конкретики щодо вчинення дізнавачкою ОСОБА_4 того чи іншого порушення вимог чинного законодавства під час здійснення досудового дізнання, оскільки обґрунтовуючи скаргу загальними формулюваннями скаржниця фактично просить слідчого суддю самостійно виявити допущенні дізнавачем порушення, зафіксувати їх та надати їм оцінку, що є порушенням принципу диспозитивності.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.

Дізнавачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила.

Згідно приписів ч. 3 ст. 306 КПК України неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухав пояснення скаржниці, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за заявою скаржниці від 25.02.2020р., до ЄРДР внесено відомості за № 0000069 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про те, що в травні 2018 року невідома особа здійснила підробку договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0250, належної ОСОБА_6 , кадастровий номер якої в подальшому було змінено, укладеного між ПП ВКП "Каро" та ОСОБА_6 з використанням персональних даних останнього.

В ході досудового дізнання кримінального провадження проведено такі дії:

- 29.02.2020р. допитано свідка ОСОБА_3 ;

- 29.09.2020р. ОСОБА_3 слідчій Врадіївського ВП ГУНП ОСОБА_10 адресовано заяву, в якій вона просить долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000069 копії документів та надає в додатки до заяви: 1) типовий договір оренди землі від 17.09.2013р. між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" щодо земельної ділянки в межах території Доброжанівської сільської ради площею 3,55 га, з копією паспорта ОСОБА_6 , копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 075390 щодо земельної ділянки площею 4,50 га, яка складається з двох земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0250 площею 3,66 га та :01:000:0280 площею 1,06 га, актом визначення меж земельної ділянки в натурі від 17.09.2013р., актом приймання-передачі земельної ділянки від 17.09.2013р., витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме

майно про реєстрацію іншого речового права № 124502103 від 18.05.2018р. щодо земельної ділянки площею 3,5446 га з № :01:000:0926 про реєстрацію речового права оренди між ОСОБА_6 та ПП ВКП «Каро» на підставі типового договору оренди землі від 17.09.2013р., запис про що в реєстрі вчинений державним реєстратором ОСОБА_8 , постановою від 20.11.2019р. Верховного Суду у цивільній справі №474/556/17-ц, постановою Апеляційного суду Миколаївської області у цивільному провадженні № 22ц-784/2464/17 від 26.12.2017р.; 2) типовий договір оренди землі від 30.10.2015р. між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" щодо земельної ділянки в межах території Доброжанівської сільської ради площею 0,96 га, з копією паспорта ОСОБА_6 , копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 075390, актом визначення меж земельної ділянки в натурі від 30.10.2015р., актом приймання-передачі земельної ділянки від 30.10.2015р.;

- 09.07.2020р. постановою прокурора у кримінальному провадженні - прокурором Врадіївського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_12 визначено підслідність кримінального провадження № 0000069 за сектором дізнання Врадіївського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області;

- 18.08.2020р. дізнавачкою ОСОБА_4 надано запит за вих. № 9168/62-2020 на начальника відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просила повідомити про місцезнаходження оригіналу договору оренди землі від 17.09.2013р. укладеного між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" та оригіналу договору оренди землі від 30.10.2015р. укладеного між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро", додаткових угод до них, а також договори та додаткові угоди на наступні кадастрові номери: :01:000:0249 та :01:000:0279.

- 20.08.2020р. отримано відповідь за вих. № 97/111-20 Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якій повідомляється, що відділ не володіє інформацією щодо місцезнаходження оригіналів договорів оренди землі між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" від 17.09.2013р. та 30.10.2015р., оскільки з 01.01.2013р. державну реєстрацію прав на нерухоме майно, в тому числі договорів оренди земельних ділянок, відповідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" здійснює орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб`єкт;

- 18.08.2020р. отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 220692924 на земельну ділянку з кадастровим номером:01:000:0926 площею 3,5446га, відповідно до якого 18.05.2015р. проведено державну реєстрацію речового права оренди щодо цієї земельної ділянки на підставі типового договору оренди землі від 17.09.2013р. між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро", номер запису про речове право 26218898. Державний реєстратор: ОСОБА_8 , Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області;

- 18.08.2020р. отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 220692793 на земельну ділянку з кадастровим номером:01:000:0279 площею 0,96 га, відповідно до якого 13.04.2017р. проведено державну реєстрацію речового права оренди щодо цієї земельної ділянки на підставі типового договору оренди землі від 30.10.2015р. між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро", номер запису про речове право 20028876;

- 18.08.2020р. отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 220692597 на земельну ділянку з кадастровим номером:01:000:0249 площею 3,55 га, відповідно до якого 13.04.2017р. зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_6 , номер запису про право власності: 20028468. Відомості про реєстрацію

іншого речового права відсутні;

- 18.08.2020р. дізнавачкою ОСОБА_4 надано запит за вих. № 9167/62-2020 на ім`я директора ПП ВКП "Каро", в якому дізнавачка просить повідомити про місцезнаходження оригіналу договору оренди землі від 17.09.2013р. укладеного між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" та оригіналу договору оренди землі від 30.10.2015р. укладеного між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро", додаткових угод до них, а також договори та додаткові угоди на наступні кадастрові номери: :01:000:0249 та :01:000:0279;

- 26.08.2020р. отримано відповідь ПП ВКП "Каро" за вих. № 221, в якому підприємство повідомляє що договір оренди землі від 17.09.2013р. укладений між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" втратив свою чинність, тому оригінал вказаного договору відсутній. Оригінал договору оренди землі від 30.10.2015р. укладений між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро", відповідно до ухвали суду був направлений та, до теперішнього часу, знаходиться у Врадіївському районному суді Миколаївської області;.

- на запит дізнавача Сд Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 від 15.06.2022р. за вих. № 3351/69-2022 про надання копії актового запису про смерть ОСОБА_6 , отримано відповідь Врадіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області про надання копії актового запису про смерть ОСОБА_6 , з копією актового запису про смерть № 20 від 20.01.2022р., відповідно до якого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- долучено постанову від 11.05.2017р. слідчої СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_10 про призначення почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 0000147 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за заявою ОСОБА_3 про підроблення невідомою особою договорів оренди землі на земельні ділянки належні ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які останні не укладали з ПП ВКП "Каро";

- долучено висновок експерта № 300 складений судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_14 , на виконання постанови слідчої ОСОБА_10 від 11.05.2017р. в рамках кримінального провадження № 0000147 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, в якому експерт прийшов до висновку що підпис у графі "Підпис" розділу "Реквізити сторін Орендодавець" типового договору оренди землі від 30.10.2015р., підпис у графі "Орендодавець" розділу "Підписи сторін" акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 30.10.2015р. та у графі "Підпис" розділу "Земельну ділянку передав" акту приймання-передачі земельної ділянки від 30.10.2015р. виконані ОСОБА_9 .

- 29.06.2022р. дізнавачкою ОСОБА_4 винесено оскаржувану постанову якою вона закрила кримінальне провадження № 0000069 від 25.02.2020р. у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, в діях невідомої особи.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, дізнавачка ОСОБА_4 , у оскаржуваній постанові, крім іншого, послалася на показання свідка ОСОБА_3 ; обставини того, що підробка договору оренди між ОСОБА_6 та ПП ВКП "Каро" була предметом дослідження у кримінальному провадженні № 0000147, в ході чого було встановлено, що досліджуваний договір було підписано не ОСОБА_6 , а його матір`ю ОСОБА_9 ; приписи п.п. 1, 2 ст. 49 КК України які визначають підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, та прийшла до висновку, що встановити особу, яка підробила підписи від імені ОСОБА_6 у договорі оренди землі від 30.10.2015р. не виявилося можливим, а можливості отримати докази на підтвердження вини будь-кого вичерпані, термін притягнення особи до кримінальної відповідальності вже давно минув, зважаючи на що досудовим розслідуванням не встановлено ознак складу кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України у діях будь-кого.

Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Статтею 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: органів Національної поліції; органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; органів Державного бюро розслідувань; Національного антикорупційного бюро України.

Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою.

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання організовує дізнання.

Керівник органу дізнання уповноважений: визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання; відсторонювати дізнавача від проведення дізнання за ініціативою прокурора або з власної ініціативи та призначати іншого дізнавача за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу (самовідводу) або неефективного дізнання; ознайомлюватися з матеріалами дізнання, давати дізнавачу письмові вказівки, що не суперечать рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів для усунення порушень вимог законодавства у разі їх допущення дізнавачем; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Дізнавач уповноважений:

1) починати дізнання за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити огляд місця події, обшук затриманої особи, опитувати осіб, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку або виявлені під час затримання, а також проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, установлених цим Кодексом, відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Дізнавач зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Статтями 84-86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого

дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку передбачених ст. 244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права (ч. 1 ст. 241 КПК України).

Відповідно до ст. 94 КПК України дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору

належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 1 ст. 99 КПК України визначено, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 103, ч. 1 ст. 104, ч. 1 ст. 106 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Частинами 1 та 2 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В свою чергу, ч. 5 ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Підстави закриття кримінального провадження та провадження щодо юридичної особи визначені ч. 1 ст. 284 КПК України. Зокрема, кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати;

3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі;

4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння;

5) помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого;

6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена

ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;

7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством;

8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу;

9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України;

9-1) існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності;

10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Частиною 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом:

1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1частини першої цієї статті;

1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1частини першої цієї статті;

2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом;

3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 КК України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 9, 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.

Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Частиною 1 ст. 358 КК України передбачено кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

З огляду на приписи чинного законодавства обґрунтованим слід визнавати рішення дізнавача, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, які

були досліджені і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а також якщо рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, закриваючи останнє, дізнавачка ОСОБА_4 не дотрималася вищевказаних приписів кримінального процесуального законодавства як і належної правової процедури під час здійснення досудового дізнання.

Так в оскаржуваній постанові дізнавачка ОСОБА_4 обмежилася лише зазначенням встановлених фактів та свого висновку про відсутність складу кримінальних правопорушень, однак жодним чином не мотивувала чому вона прийшла саме до такого висновку, які саме встановлені обставини свідчать про обґрунтованість такого висновку, тобто оскаржувана постанова не є належним чином мотивованою. При чому дізнавачка зазначає про встановлення нею декількох підстав для закриття кримінального провадження, однак жодним чином не мотивує, чому кримінальне провадження підлягає закриттю саме у зв`язку з відсутністю в діях невідомої особи складу кримінального правопорушення.

В ракурсі вищевикладеного слід також зазначити, що дізнавачка ОСОБА_4 приймаючи рішення про закриття кримінального провадження посилається на висновок експертизи, яка проведена в рамках іншого кримінального провадження № 0000147, яке не об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000069, яке було закрите оскаржуваною постановою. При цьому в матеріалах кримінального провадження № 0000069 відсутній вирок чи ухвала про закриття кримінального провадження, в яких судом надано оцінку вказаному висновку експертизи.

Водночас, оскільки доказ - висновок експертизи, яким обґрунтовано оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження № 0000069, здобутий до внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, та здобуті в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000147, з яким кримінальне провадження № 0000069не об`єднувалось та не виділялось, а відтак вказане унеможливлює подальше використання цих доказів в кримінальному провадженні № 0000069.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 05.11.2019р. (справа № 344/11299/15-к), відповідно до якої - якщо "базові докази" отримані з грубим порушенням порядку, встановленому КПК і правильно визнані судом першої інстанції недопустимими, то всі інші докази, які є похідними від них, є також недопустимими.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

Аналогічну позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі "Капо проти Бельгії" (Capeau v Belgium) № 2914/98 від 13.01.2005р., де зазначено, що у кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом у світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, крім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Крім цього в оскаржуваній постанові дізнавачка ОСОБА_4 посилається на ряд документів, однак жодним чином не оцінює інші документи наявні в матеріалах кримінального провадження. При цьому належним чином не вирішувала питання щодо визнання чи невизнання зазначених документів документами по кримінальному провадженні, а тому не зрозуміло за яким критерієм вона оцінювала вказані документи як докази щодо їх належності, допустимості, та чому надала перевагу одним документам перед іншими.

Підсумовуючи вищевикладене слід зазначити, що встановленні обставини ставлять під сумнів будь-які результати проведеного досудового дізнання, а тому не має необхідності окремо

давати оцінку по кожному твердженню скарги.

З огляду на вищевикладене в сукупності слідує, що в цілому скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавачки СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.02.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Скасувати постанову дізнавачки СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 29.06.2022р. про закриття кримінального провадження, внесеного 25.02.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний "29" березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1