Справа № 573/1639/22
Номер провадження 1-кп/573/25/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09 листопада 2022 за №0000189 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, не особа з інвалідністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2022 близько 01:00 години ОСОБА_4 , разом з братом ОСОБА_5 , перебував у приміщенні літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна сварка на ґрунті фінансових зобов`язань. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , стоячи навпроти ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці сокиру, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс останньому один удар обухом (задньою частиною) сокири в область правого коліна. Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_4 , стоячи навпроти ОСОБА_5 , наніс останньому ще один удар кулаком правої руки в область лівого ока. У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна крапкової форми у нижній частині лівої очноямкової ділянки, садно неправильно прямокутної форми у внутрішній частині верхньої третини правої гомілки, які кваліфікуються як Легкі тілесні ушкодження.

Спричиняючи тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку. Пояснив, що 09 листопада 2022 близько 01:00 години він разом з братом ОСОБА_5 , перебував у приміщенні літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає їх сестра. Між ними виникла словесна сварка, в ході якої він стоячи навпроти ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці сокиру, наніс останньому один удар обухом (задньою частиною) сокири в область правого коліна, а також ще наніс останньому ще один удар кулаком правої руки в область лівого ока. У вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним правопорушення, яке є кримінальним проступком, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, не особа з інвалідністю, не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно (а. с. 35-42 ).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді штрафу..

На думку суду, призначення покарання обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п"ятсот десять ) гривень.

Штраф необхідно сплатити у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя