Провадження № 1-кп/537/28/2023
Справа № 537/686/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2023 в м. Кременчуці Полтавської області Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не маючого утриманців, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого : 1) 15.04.2002 Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки, 2) 15.01.2003 Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання 11.05.2006 на підставі ухвали Ленінського районного суду міста Полтава від 04.05.2006 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 27 днів, 3) 30.05.2007 Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.121, 71 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 27.01.2016 (до закінчення строку погашення судимості вчинив новий злочин, за який засуджений 04.09.2020 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2021 звільнений від відбування покарання за даним вироком),

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 вчинив злочин за наступних обставин.

Так,.05.10.2021 близько 13 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , помітив на подвір`ї приватного домоволодіння, що огорожене парканом, металобрухт з металевих труб та металевих кутників, які належать ОСОБА_4 . Після цього у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням на територію вказаного домовоління . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом, переліз через паркан на територію приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металобрухт у вигляді 2 металевих труб та 1 металевого кутника загальною вагою 52,4 кг та загальною вартістю 408,72 грн., які належать потерпілій ОСОБА_4 . З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 408 грн.72 коп.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв крадіжку, поєднану з проникненням у сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі і пояснив про обставини і мотиви скоєного, як вказано в описовій частині вироку. Суду додатково пояснив, що, металобрухт, а саме дві труби та кутник, він перекидав через паркан (кут, який був важчий, перекинув, використовуючи паркан, як опору), після чого переліз сам. Інших металевих виробів він не взяв, тому що не зміг би їх винести. Перелізши через паркан, побачив раніше малознайомого ОСОБА_7 , якого попросив допомогти донести метал до пункту здачі. При цьому ОСОБА_7 він пояснив, що металобрухт не крав, він належить його родичці, яка проживає у домоволодінні. Він, ОСОБА_6 , взяв на кожне плече по трубі, а ОСОБА_7 взяв металевий кутник. Металобрухт вони віднесли до знайомого ОСОБА_8 і він запропонував купити, на що останній погодився та заплатив йому 120 гривень.

Враховуючи покази обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_6 усвідомлює той факт, що він скоїв встановлений судом злочин, та правильно розуміє обставини справи, і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Окрім визнання вини обвинуваченим у скоєнні злочину, вина обвинуваченого за обставин, наведених у вироку, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, доказами.

Так, допитана в суді потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що їй належить домоволодіння АДРЕСА_2 , де вона постійно не проживає, а використовує як дачу. Домоволодіння огорожене шиферним парканом та стоїть біля провулку. 05.10.2021 року їй зателефонував цивільний чоловік ОСОБА_9 та повідомив, що виявив крадіжку трьох металевих труб та двох металевих кутників. Ближче до вечора він подзвонив ще раз і повідомив, що затримав злодіїв. Вона викликала поліцію та пішла на місце події. На розі вулиць Басейна та Ново-Іванівська вона побачила свого чоловіка, ОСОБА_6 та сусіда. Через деякий час приїхала поліція. Вона з чоловіком занесла у двір швелер та 1 трубу, які лежали біля паркану. Також потерпіла пояснила, що труби та кутник, які були викрадені, не нові, викопані із землі. Вони лежали на подвір`ї у купі металевих виробів, які збиралися протягом певного часу, деякі залишилися від попередніх господарів домоволодіння, деякі - із старих ділянок. Скільки там точно було металевих виробів та які саме, вона не знає. Вони були важкі, тому ОСОБА_6 не міг їх винести сам.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний у суді, показав, що восени минулого року до нього додому прийшли ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . ОСОБА_7 залишився в стороні, а ОСОБА_6 підійшов та запропонував купити у нього металобрухт: дві труби і один кутник, сказавши, що він їх знайшов. Він, ОСОБА_8 , погодився та заплатив ОСОБА_6 120 чи 150 грн, точної суми не пам`ятає.Увечері приїхала поліція та вилучила металобрухт.

У судовому засіданні були допитані особи, свідчення яких, за погодженням сторін, мали значення для правильного вирішення кримінального провадження. Від допиту свідка ОСОБА_7 сторона обвинувачення відмовилася, обвинувачений на допиті свідка не наполягав, потерпіла сторона вважала за доцільне допитати свідка ОСОБА_7 , обґрунтовуючи це тим, що його допит є важливим і може вплинути на розмір заявленої у цивільному позові шкоди, яким саме чином, не пояснила. Судом вживалися всі можливі заходи для проведення допиту ОСОБА_7 як свідка у суді: 06.09.2022 та 23.09.2022 виносилися ухвали про його привід у судове засідання, 25.11.2022 судом було задоволено клопотання прокурора та надано судове доручення на проведення розшукових дій із встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_7 . Оскільки встановити місцезнаходження ОСОБА_7 не вдалося, а питання, які потерпіла сторона хоче з`ясувати у свідка, не стосуються пред`явленого обвинувачення, суд прийшов до висновку про відсутність доцільності його допиту. Потерпілою також заявлялося клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_10 , який не допитувався на стадії досудового слідства, оскільки, на її думку, він бачив на місці події «другого підозрюваного», проте в подальшому заявлене клопотання потерпіла сторона не підтримала та перед виходом в нарадчу кімнату підтвердила, що судом досліджено всі необхідні докази.

Всі зібрані під час досудового розслідування докази, які сторони вважали за необхідне надати суду, судом досліджено.

Так, з протоколу огляду місця від 05.10.2021 вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_2 огорожене шиферним парканом, на задній частині двору в хаотичному стані складено металобрухт.

З протоколу огляду місця події від 06.10.2021 вбачається, що при огляді території домоволодіння по АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , виявлено та вилучено металевий кутник та дві металеві труби із слідами корозії у вигляді іржі загальною вагою 52,4 кг.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2021 та довідки до нього свідок ОСОБА_9 за загальними рисами обличчя, формою брів, формою очей впізнав на фотознімку ОСОБА_6 як невідому йому раніше особу, яка здійснила крадіжку металобрухту з домоволодіння АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2021 та довідки до нього свідок ОСОБА_8 впізнав на фотознімку за загальними рисами обличчя, формою брів та носа ОСОБА_6 як чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який продав йому дві металеві труби та металевий кутник.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2021 та довідки до нього свідок ОСОБА_7 впізнав на фотознімку за загальними рисами обличчя, формою голови, формою бороди, густими бровами ОСОБА_6 як знайомого на ім`я ОСОБА_11 , якому 05.10.2021 допоміг донести металобрухт від провулку Ново-Іванівський до пункту прийому.

З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 14.10.2022 за участі підозрюваного ОСОБА_6 , зафіксованого на електронний носій інформації, що переглядався в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_6 відтворив обставини події в порядку, що відповідають його показанням у суді, показав спосіб проникнення на територію домоволодіння та механізм викрадення металобрухту.

Висновком експерта № 594/22 від 11.02.2022 підтверджено, що ринкова вартість брухту чорних металів вагою 52,4 кг за цінами брухту чорних металів без урахування ПДВ станом на 05.10.2021 становила 408,72 грн. Щодо тверджень потерпілої щодо того, що оцінка викраденого помилково проводилася за цінами брухту чорних металів, а не за цінами металевих виробів, суд вважає, що належність викраденого до металевих виробів, а не металобрухту, не підтверджене доказами. Клопотань про призначення експертизи до суду від сторони потерпілої не надходило, крім того, сама потерпіла визнає, що дві металевих труби та металевий кутних зберігалися тривалий час, можливо з 2016 року, на відкритому повітрі. З протоколу огляду місця події від 06.10.2021 також вбачається, що у ОСОБА_8 вилучено металевий кутник та дві металеві труби із слідами корозії у вигляді іржі.

Інші докази, надані сторонами і дослідженні судом не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_6 у вчинені злочину, за обставин, встановлених судом. Клопотань від сторони обвинувачення, потерпілої, захисту про визнання доказів неналежними не надходило.

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв крадіжку, поєднану з проникненням у сховище.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання суд, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, а також особу винного, який має постійне місце проживання, раніше судимий, розлучений, не має утриманців, не працює, перебуває на обліку у КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР».

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому суд, беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, вважає, що ОСОБА_6 щиро, а не удавано, розкаюється у вчиненому. Так обвинувачений протягом всього слідства визнавав свою провину та сприяв розкриттю злочину, в судовому засіданні надавав негативну оцінку своїм діям, демонстрував готовність понести заслужене покарання. Невизнання ним цивільного позову потерпілої у вказаному нею розмірі не свідчить про відсутність щирого каяття. Матеріальна шкода відшкодована поверненням викраденого.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 в умовах, що не пов`язані з ізоляцією від суспільства, а тому приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнити з іспитовим строком, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхіднім і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме повернути потерпілій ОСОБА_4 дві металеві труби та один металевий кутник.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1, п.1, 2 ч. 2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. В силу ч.3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, де вона просить стягнути з ОСОБА_6 на свою користь завдані протиправними діями матеріальні збитки в сумі 20000 грн. та моральну шкоду в сумі 500000 грн. Позов обґрунтувала тим, що викрадене майно повинне оцінюватися як «товарний метал», а не як металобрухт, а тому фактичні витрати від протиправних дій обвинуваченого складають, на її думку, 20000 грн. Також потерпіла вказала, що їй завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок протиправних дій помер її цивільний чоловік ОСОБА_9 , з яким вони прожили не один рік, вели спільне господарство та мали спільні інтереси, при цьому сім`я повною мірою утримувалася на кошти чоловіка, оскільки вона не має самостійного заробітку. Вважає, що саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_9 отримав інфаркт, від якого і помер. Зазначає, що порушення прав людини вже саме по собі тягне моральні страждання та виникнення моральної шкоди, крім того вона змушена була ходити на допити та зазнала протиправного втручання у своє право власності.

Вирішуючи заявлений цивільний позов суд зазначає, що матеріальна шкода відшкодована ОСОБА_4 шляхом повернення викраденого, оскільки викрадені 2 металевих труби та 1 металевий кутник загальною вагою 52,4 кг, що є речовими доказами в справі, повернуті даним вироком потерпілій. Завдання злочином матеріальної шкоди потерпілій на суму 20000 грн. не підтверджено жодними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.

Що стосується моральної шкоди, суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди

Так, наявність моральної шкоди обґрунтовується цивільним позивачем зокрема тим, що, як на думку потерпілої, внаслідок протиправних дій помер її цивільний чоловік ОСОБА_9 . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а злочин мав місце 05.10.2021 року, тобто більш ніж через 4 місяці після події. З довідки про причину смерті від 14.02.2022 та протоколу патолого-анатомічного дослідження № 49 від 14.02.2022 року вбачається, що причиною смерті є гострий трансмуральний інфаркт передньої стінки міокарда.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не будь-яких інших обставин. При цьому проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Суду не доведено жодними доказами наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями обвинуваченого і наслідком у вигляді смерті ОСОБА_9 .

Разом з цим судом береться до уваги, що ОСОБА_4 зазнала протиправного втручання у своє право власності, змушена була витрачати час та докладати додаткових зусиль для відновлення свого права. Розмір компенсації за завдану злочином моральну шкоду повинен відповідати в тому числі характеру правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, ступеню вини обвинуваченого, вимогам розумності, справедливості та співмірності, характеру та обсягу страждань, які не носили довготривалого характеру, та має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 1000 гривень компенсації за завдану злочином моральну шкоду.

Керуючись ст. ст.370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного судом, з випробуванням, із встановленням іспитового строку два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.10.2021 на речові докази, а саме дві металеві труби та один металевий кутник, які 06.10.2021 добровільно видав ОСОБА_8 .

Речові докази дві металеві труби та один металевий кутник, які 06.10.2021 добровільно видав ОСОБА_8 , - повернути власнику ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, потерпілій і прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Роз`яснити сторонам, потерпілій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1