Справа № 487/3434/22
Провадження № 1-кс/487/2466/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 07.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 07.11.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, звернувся 08.11.2022 з клопотанням про накладення арешту у вказаному кримінальному провадженні на на вилучений 07.11.2022 під час проведення огляду місця події, а саме на території ділянки дороги Т1501 між с. Галіцинове та с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області в 0,9 км від повороту з дороги Т1501 до «Миколаївського гліноземного заводу», на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », г.к.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; а саме транспортний засіб "МТ ЛБ" з "ЗУ-С3", р.н. № НОМЕР_3 , що вилучений та переданий на відповідальне зберігання керівництву військової частини НОМЕР_4 , в особі командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону майора ОСОБА_4 .

Підставою звернення стало те, що вищезазначені вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000695 від 07.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Так, досудовим розслідуванням попередньо встановлено, що 07.11.2022 на ділянці дороги Т1501, військовий транспортний засіб "МТ ЛБ" з "ЗУ-С3", р.н. № НОМЕР_3 (в/ч НОМЕР_4 ), під керуванням військовослужбовця ОСОБА_5 здійснив зіткнення з бетонною конструкцію блок-посту " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", внаслідок зіткнення т/з перекинувся, тілесні ушкодження різної тяжкості отримали військовослужбовці військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_7 загинув на місці.

За результатом проведеного огляду на місці події, а саме на території ділянки дороги Т1501 між АДРЕСА_1 та с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області в 0,9 км від повороту з дороги Т1501 до «Миколаївського гліноземного заводу», на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », г.к.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , було оглянуто та виявлено транспортний засіб "МТ ЛБ" з "ЗУ-С3", р.н. № НОМЕР_3 , що вилучений та через великий обсяг, габаритні розміри, вагу та особливі потреби у відповідному збереженні переданий на відповідальне зберігання керівництву військової частини НОМЕР_4 , в особі командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону майора ОСОБА_4

07.11.2022, старшим слідчим-криміналістом ОСОБА_8 винесено постанову про визнання вищевказаного транспортного засобу "МТ ЛБ" з "ЗУ-С3", р.н. № НОМЕР_3 , речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна, згідно п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у цьому випадку накладається арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурором доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

З огляду на викладене, у зв`язку із існуванням сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначене вище майно є об`єктом, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також враховуючи доведеність слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першою статті 170 КПК України, а саме: можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у вказаному кримінальному провадженні на вилучений 07.11.2022 під час проведення огляду місця події, а саме: на території ділянки дороги Т1501 між с. Галіцинове та с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області в 0,9 км від повороту з дороги Т1501 до «Миколаївського гліноземного заводу», на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », г.к.: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; а саме: транспортний засіб "МТ ЛБ" з "ЗУ-С3", р.н. № НОМЕР_3 , що вилучений та переданий на відповідальне зберігання керівництву військової частини НОМЕР_4 , в особі командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону майора ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 .
Роз`яснити та попередити, що відповідно до ст. 388 КК України, розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1