УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 135/638/21

провадження № 51-3631 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року,

встановив:

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року ОСОБА_1 засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 187 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного за даним вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 березня 2021 року та призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 1 місяць із конфіскацією майна.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задоволено. Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року змінено. Доповнено вирок вказівкою, що маска захисна темно-синього кольору та пакет полімерний підлягає знищенню. В решті вирок залишено без зміни.

Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений зазначає про незаконність рішень суду першої та апеляційної інстанцій, при цьому, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, що у розумінні ст. 433 КПК України, не може бути предметом касаційного розгляду.

Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій касаційній скарзі засудженийне зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу.

При цьому у поданій касаційній скарзі засуджений не вказує, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції в силу ст. 419 КПК України та які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, засуджений, оскаржуючи вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року, у прохальній частині касаційної скарги просить скасувати вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 липня 2022 року та вирок Вінницького апеляційного суду, чим допускає протиріччя.

Крім того, засуджений в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України не надає копій оскаржуваних судових рішень.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4