Справа № 127/8037/23
Провадження №11-сс/801/175/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 00000168 від 19.09.2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Неліпівка, м. Торецьк Донецького області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зереєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2023 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 19-30 год. 20.03.2023 р. до 02-30 год. 18.05.2023 р.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_7 , будучи громадянином України, скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; На території України не допускається розташування іноземних військових баз; Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIII, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Згідно ч. 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 за № 389-VIII, військові адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, або припинення їх повноважень згідно із законом.

Відомо, що 24.02.2022 російською федерацією здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого неодноразово та безперервно продовжено подальшими Указами Президента України, які затверджено Верховною Радою України, та який діє на даний час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Донецької області функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена заступником начальника т.зв. «Горлівського МГБ ДНР» громадянкою України ОСОБА_10 , яка приймає активну участь у бойових діях на боці країни-агресора та здійснює збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшого використання в інтересах проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Зокрема, до вказаної мережі інформаторів ОСОБА_10 раніше залучила громадянина України ОСОБА_11 та інших невстановлених на даний час осіб. При цьому ОСОБА_11 , будучи уродженцем м. Дзержинськ (на даний час

м. Торецьк) Донецької області, підтримуючи родинні та дружні зв`язки із різними мешканцями вказаного населеного пункту, безпосередньо залучив до збору та передачі розвідувальної інформації ряд осіб, зокрема і ОСОБА_7 .

Так, громадянин України ОСОБА_7 , у вересні 2022, але не пізніше 06.10.2022, проживаючи в смт. Неліпівка Торецької міської громади Бахмутського району Донецької області, де активно ведуться бойові дії країною-агресором, діючи умисно, в інтересах російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, порушивши свої обов`язки громадянина України, визначені

ст. 17 та ст. 65 Конституції України, щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, надав згоду на співпрацю з представниками рф.

На виконання свого злочинного умислу та відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , постійно проживаючи на території смт. Неліпівка Торецької міської громади Бахмутського району Донецької області, яке на даний час перебуває на лінії бойового зіткнення із збройними підрозділами країни-агресора, розташованими у м. Горлівка, систематично збирав та в подальшому передавав ОСОБА_11 актуальну інформацію щодо переміщення, руху та точного розташування підрозділів Збройних сил України, Служби безпеки України та інших підрозділів Сил оборони України розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості.

Так, 06.10.2022 о 18 год. 34 хв. ОСОБА_7 з використанням мобільного додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», надіслав користувачу облікового запису « ОСОБА_12 », яким є ОСОБА_11 , повідомлення, у якому надав відомості (координати) щодо розташування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

В подальшому ОСОБА_11 , за допомогою вказаного додатку передав зазначену інформацію невстановленій особі з числа представників зс рф для коригування та нанесення вогневого ураження підрозділів ЗС України.

Крім того, 20.11.2022 ОСОБА_7 з використанням мобільного додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», надіслав користувачу облікового запису «Донбасс-Фронт», яким є ОСОБА_11 , повідомлення, у якому надав відомості (координати) щодо розташування поблизу АДРЕСА_3 фортифікаційних споруд (окопів), у яких дислокувався особовий склад ЗС України.

В подальшому ОСОБА_11 , за допомогою вказаного додатку передав зазначену інформацію невстановленій особі з числа представників зс рф для коригування та нанесення вогневого ураження підрозділів ЗС України.

Крім того, 21.11.2022 ОСОБА_7 з використанням мобільного додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», надіслав користувачу облікового запису «Донбасс-Фронт», яким є ОСОБА_11 , повідомлення, у яких надав відомості (координати) щодо розташування у м. Вільнянськ Запорізької області та у ДНЗ «Вільнянському професійному ліцеї», у яких дислокувався особовий склад ЗС України.

В подальшому ОСОБА_11 , за допомогою вказаного додатку передав зазначену інформацію невстановленій особі з числа представників зс рф для коригування та нанесення вогневого ураження підрозділів ЗС України.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2023 року скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким клопотання прокурора задоволити частково та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що слідчим суддею в повній мiрi не врахована особа підозрюваного, який має постійне місце проживання, має стійкі соцiальнi зв`язки, відповідно до п.3 ч. 194 КПК України не обгрунтовано, в чому саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, не вказано які саме докази доводять iснування кожного з ризиків передбачених ст. 177 КПК України, не взято до уваги положення ч.1 ст. 183 КПК України, суддею не взято до уваги, що підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що вказує на відсутність ризику впливу на свідків та потерпілих, а також знищення чи приховування речових доказів.

Захист вважає, що суд не в повній мірі дотримався вимог КПК та не врахував положень Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, застосувавши до ОСОБА_7 найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не врахував всі обставини, які відповідно ст. 178 КПК України мають значення при обранні запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000168 від 19.09.2022 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, 21.03.2023 року йому повідомлено про підозру.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не має постійного місця роботи; міцних соціальних зв"язків, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України державної зради під час воєнного стану на території України, яка полягає у передачі країні-агресору інформації розвідувального характеру, з метою подальшого використання в інтересах проведення розвідувально-підривної діяльності проти України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна, та дійшов вірного висновку, що, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою,а саме цілодобового домашнього арешту є безпідставними.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Слідчим суддею правильно застосовано положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 125-258-5, 260,261, 437-442 КК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини діючого наразі в Україні воєнного стану, фактичні обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 злочину, що можуть свідчити про підрив незалежності, суверенітету України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави підозрюваному.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3