Справа № 740/2530/21
Провадження № 1-кп/740/50/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ніжині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 18.11.2019 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, одруженого, працюючого у ФГ «Гранд» на посаді охоронника, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11

встановив:
18.11.2019, о 18 годині 59 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Ніжин Чернігівської області по вул. Прилуцька від вул. Шевченка у напрямку с. Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області зі швидкістю 70 км/год., чим перевищив максимально допустиму швидкість руху, що перевищувала максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 Правил дорожнього руху.

Рухаючись у вказаному напрямку, 18.11.2019, о 18 годині 59 хвилин, навпроти будинку № 65 по вул. Прилуцька м. Ніжина Чернігівської області ОСОБА_12 при виникненні перешкоди для свого руху у вигляді пішохода ОСОБА_13 , який рухався в попутному напрямку, проявив неуважність, внаслідок чого несвоєчасно вжив заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, що включила в себе: внутрішньочерепну травму (перелом основи черепа, масивний крововилив в м`які тканини голови); подвійний перелом хребта (1-й шийний відділ 6-й хребець розкрашування тіла; 2-й перелом в грудному відділі між 11 та 12 хребцем) з травматизацією спинного мозку, масивні крововиливи у м`які тканини спини; закрита тупа травма грудної клітки у вигляді численних багатоуламкових переломів ребер з обох сторін із розривами плеври та травматизацією легеневої тканини, також у вигляді розривів та інфільтративних крововиливів; закрита тупа травма живота i тазу у вигляді розривів печінки, крововиливів у тканину правої нирки, двобічні переломи гілок лонного зчленування з масивним крововиливом в м`які тканини тазу; закритий перелом анатомічної шийки плечової кістки справа; відкритий перелом обох кісток лівого передпліччя, та масивні інфільтративні крововиливи в м`які тканини в ділянках даних переломів; а також численні рвано-забійні рани голови, кінцівок, численні синці та садна голови, тулубу, кінцівок, які в своєму комплексі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_13 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 у КНП «Ніжинська центральна районна лікарня ім. М. Галицького».

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_12 порушив вимоги п.2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руку водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п.12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 вiд 10.10.2001 (далі ПДР), що стало причиною настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) i знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнає частково, саме у скоєному ДТП, але не визнає, що перебував у стані алкогольного сп`яніння під час ДТП. При цьому показав, що в листопаді 2019 року приблизно о 19 годині їхав по вул. Прилуцька в м. Ніжині. Їхав сам, до цього був на роботі. Покриття проїжджої частини було мокрим, йшов дрібний дощ. Стаж водія має 22 роки. Автомобіль був справний, його швидкість руху складала 70 км/год, у нього було включене ближнє світло фар. Було темно, спускаючись з моста, його засліпив зустрічний автомобіль світлом фар, потім він побачив чорний силует на дорозі, який був посередині дороги, почав гальмувати, але відбулося зіткнення. Він зупинив автомобіль, приблизно за 15 метрів від потерпілого, вийшов і підбіг до нього, він лежав на проїзній частині, був ще живий. Він побіг назад до автомобіля по телефон, але не знайшов його. Зупинив автомобіль червоний ВАЗ і попросив викликати швидку допомогу. Приблизно через 10-15 хвилин приїхали працівники поліції та швидка допомога, в цей час він був біля потерпілого. Через 2 години його забрали в медзаклад на огляд на стан сп`яніння. До ДТП він не вживав спиртних напоїв, коли ходив за телефоном в машині була пляшка горілки 0,5 л, він був наляканий, тому випив після ДТП приблизно півпляшки, цього ніхто не бачив. Йому відомо, що водіям заборонено вживати спиртні напої після ДТП.

Після приїзду поліції, він знайшов телефон в автомобілі, зателефонував дружині, якій також не повідомляв, що вжив спиртні напої. Медичним працівникам та працівникам поліції також не повідомляв, що вживав спиртні напої вже після події, тому з актом на стан алкогольного сп`яніння був згоден. Раніше він не казав, що був тверезий під час події, так як слідчий обіцяв йому допомогти, і запропонував йому написати, що вдень випив пляшку пива. У автомобіля була пошкоджена передня права частина. Потерпілій відшкодував поховання ОСОБА_13 . Також повідомив, що з його участю проводилося 4 слідчі експерименти, був присутній адвокат ОСОБА_14 , недовіри до захисника він не мав, сплатив йому гонорар, хоча він просто постояв під час слідчої дії. До іншого захисника звернувся вже коли кримінальне провадження надійшло до суду. На першому слідчому експерименті був автомобіль ВАЗ 2114 і зустрічний транспортний засіб, на інших був лише один автомобіль. У вчиненому розкаюється, просив суворо не карати, не позбавляти його волі, застосувати положення ст.75 КК України.

Допитана у судовому засіданні потерпіла, ОСОБА_10 пояснила, що загиблий ОСОБА_13 був її співмешканцем, з яким вони жили разом 2 роки. Окрім неї, у останнього родичів не було. 18.11.2029 ОСОБА_13 пішов в магазин по хліб. Потім їй зателефонував обвинувачений і повідомив про подію. Очевидцем подій вона не була. Вказувала, що претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має, у зв`язку із повним добровільним відшкодуванням останнім заподіяної шкоди, просила призначити йому покарання з іспитовим терміном.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, та доводів захисника про недопустимість окремих доказів сторони обвинувачення, встановлені судом обставини про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, ґрунтуються на досліджених у судових засіданнях доказах, зокрема:

показаннях допитаних у судовому засіданні свідків обвинувачення, а саме:

свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що в листопаді 2019, ввечері, після 18 год., їхав на роботу, видимість була обмежена, погода сира, за залізним мостом він підібрав чоловіка. Від`їхавши на невелику відстань, під колеса кинувся чоловік з піднятими руками, він зупинився, чоловік повідомив, що трапилося ДТП на дорозі лежить людина. Потерпілий був вдягнений в одежу чорного кольору та шапку, лежав обличчям вниз, з голови текла кров, на автомобілі ВАЗ з правої сторони мались пошкодження. Він викликав поліцію та швидку допомогу, поставив аварійний знак, а свій автомобілі поперек дороги. Далі чекав на поліцію, яким в подальшому надав свої пояснення. Під час спілкування із водієм, у нього склалося враження, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчував запах спиртного, а пояснення його були не зв`язними. Окрім водія в машині нікого не було. Відстань від тіла загиблого та автомобіля ВАЗ була близько 40-50 метрів, чи був гальмівний шлях не пам`ятає. Водій не повідомляв, що він викликав поліцію. Що саме водій пояснював поліцейським не чув. Зазначив, що у суді надає показання аналогічні тим, що давав під час досудового розслідування.

свідок ОСОБА_16 суду показав, що з обвинуваченим він не знайомий. В листопаді 2019 року приблизно о 19 годині, він їхав додому, оскільки автобуса не було, він зупинив автомобіль на зупинці ТПО, за кермом був його знайомий військовослужбовець ОСОБА_17 . Вже були сутінки, погода була поганою, проїжджа частина була мокрою, вуличного освітлення не було. Вони поїхали в сторону вул. Прилуцька м. Ніжина, спустилися з мосту, автомобіль взяв трохи вліво і вони побачили шапку. ОСОБА_17 зупинив автомобіль, вийшов і підбіг до потерпілого, почав йому допомагати. ОСОБА_17 сказав викликати швидку і виставив знак зупинки. Шапка і потерпілий лежали на проїжджій частині. Далі стояв автомобіль обвинуваченого. На виклик ОСОБА_17 приїхали працівники поліції. Обвинувачений нічого не казав, нервував, був у шоковому стані, сидів біля потерпілого. Запаху алкоголю від нього він не відчував, був від нього на відстані 1-1,5 метри, йому не здалося що ОСОБА_5 перебуває у нетверезому стані. На автомобілі пошкоджень не бачив. Після приїзду поліції вони поїхали. Понятим при проведенні слідчих дій його не залучали. Вважає, що потерпілий перебігав дорогу, при поганій видимості, тому сталася ДТП. Під час їх зупинки на місці події проїжджали транспортні засоби легковий автомобіль та вантажівка, з великою швидкістю, не переключаючи світло фар. З обвинуваченим після ДТП не зустрічався;

свідок ОСОБА_18 суду показав, що обвинуваченого бачив лише під час проведення слідчих дій, був понятим на 2 слідчих експериментах, близько 2 років тому. На слідчий експеримент був запрошений слідчим, проживає неподалік вул. Прилуцька в м. Ніжині. Були присутні слідчий, обвинувачений та ще один понятий, хто ще і які транспортні засоби були залучені для слідчого експерименту не пам`ятає. Під час слідчих дій був присутній весь час, пам`ятає як слідчий роз`яснював учасникам права. Де саме складався протокол слідчої дії та чи відбувалася фото- та відео- фіксація не пам`ятає, але знайомився зі змістом протоколу, ставив свій підпис, зауважень і заяв до нього не мав;

свідок ОСОБА_19 суду показав, що з обвинуваченим знайомий по робочим стосункам. 30.10.2020 він проводив слідчий експеримент. Взагалі було декілька слідчих дій. Слідчий експеримент проводився за специфічних погодних умов, у нічний час на вул. Прилуцька в м. Ніжині, мрячна погода переходила в дощ. Залучалися поняті ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , саме він запросив їх прийняті участь у слідчому експерименті. ОСОБА_18 дійсно працював раніше в міліції. Також на слідчий експеримент 30.10.2020 залучався статист, відомості про якого, не потрібно вносити в протокол слідчої дії. Наступний слідчий експеримент 14.04.2021, з моменту настання відповідних погодних умов. З приводу погодних умов слідчий експеримент неодноразово переносили, так як погода змінювалася. На останньому слідчому експерименті було 2 транспортних засоби ВАЗ 2114, інший був аналогічний автомобіль, в протоколі зазначався лише один автомобіль. У проведенні другого слідчого експерименту була потреба, були присутні обвинувачений, адвокат ОСОБА_14 , який надав свої повноваження. Пішохід за протоколом був в динаміці руху, він врахував це на слідчому експерименті, пішохід рухався від автомобіля і збільшував швидкість. На момент події рух пішохода був невідомий. Видимість пішохода була встановлена 10 метрів.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується і дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами зокрема:

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2019, схеми та ілюстративної таблиці до нього, згідно якого вбачається, що о 19 год. 40 хв. 20 год. 30 хв. 18.11.2019 ст.слідчим ОСОБА_22 було проведено огляд місця події на вул. Прилуцька біля будинку №65 в м. Ніжині. Оглядом встановлено, що ДТП відбулася на автодорозі із горизонтальною ділянкою проїзної частини, дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе. Дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 8.0 м., смуга руху (в одному напрямку) одна, її ширина 4,0 м., число смуг для руху назустріч огляду одна, її ширина 4,0. На проїжджій частині нанесені повздовжня лінія розмітки, що розподіляє зустрічні потоки транспорту.

До проїжджої частини примикають: праворуч - ґрунтове узбіччя, ліворуч - ґрунтове узбіччя, далі за узбіччям праворуч та ліворуч кювет. Освітлення по проїзній частині немає

Ділянка дороги на момент огляду освітлена штучним освітленням.

Автомобіль марки ВАЗ-21114 д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на правому узбіччі. Сліди шин відсутні. Сліди гальмування суцільні від правих коліс довжиною - 13,3 м., від лівих коліс - 19,7 м. На дорожньому покритті проїзної частини згідно схеми виявлені уламки автомобіля скло, фарба, пластикові частини.

Наявні краплі рідини, плями крові, шапка, шматки білого хліба. (а.к.п. 65-69).

Вилучені під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2019 об`єкти відповідно до постанови слідчого від 19.11.2019 визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження (а.к.п.73).

Згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.11.2019 на автомобіль марки ВАЗ-21114 д.н.з. НОМЕР_1 накладений арешт (а.к.п.74);

- даними висновку експерта №537 від 13.01.2020, проведеної на підставі постанови слідчого від 11.12.2019, якою встановлено, що на момент огляду в робочій гальмівній системі, в системі рульового керування та в фарах головного світла автомобіля марки ВАЗ-21114 д.н.з. НОМЕР_1 несправності, які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою, відсутні (а.к.п.107-112);

- даними висновку експерта №536 від 09.01.2020, проведеного на підставі постанови слідчого від 11.12.2019, згідно якого встановлено, що місце первинного контакту автомобіля марки ВАЗ-21114 д.н.з. НОМЕР_1 з пішоходом ОСОБА_13 відбувся в межах смуги напрямку руху «виїзд з міста», на деякій відстані перед місцем розташування об`єктів з позначкою «Ділянка осипу уламків з автомобіля», тобто на деякій відстані від лінії, яка проекцією одної із сторін об`єкту з позначкою «буд.№65» на проїжджу частину дороги та на відстані близько 0,7 м від правого краю проїжджої частини дороги (а.к.п.103-106);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з схемою до нього від 30.10.2020 за участю ОСОБА_5 , яким було відтворено події, які сталися 18.11.2019 (а.к.п.116-120);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.04.2021, яким було уточнено відомості щодо наявності вуличного освітлення та його вплив на визначення вказаних параметрів, розташування місця наїзду на пішохода, місця роз`їзду із зустрічним автомобілем, бокового інтервалу керованого автомобіля в момент виявлення пішохода (а.к.п.125-129);

- даними висновку експерта №600 від 19.11.2020, складеного на підставі постанови слідчого від 09.11.2020, згідно якої вбачається, що в умовах місця події, викладених у постанові, водій автомобіля марки ВАЗ-21114 д.н.з. НОМЕР_1 з початкової гранично допустимою швидкістю руху в межах населеного пункту 50 км./год., мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування керованого автомобіля з його зупинкою до місця виявлення пішохода, тобто шляхом виконання вимого п.12.4, п.12.3 ПДР. В умовах місця події водій автомобіля повинен був діяти у відповідності до технічних вимог ч.12.4, п.12.2, п.12.3 ПДР. В умовах місця події з технічної точки зору, дії пішохода, що рухався проїзною частиною попутно з загальним потоком в смузі руху автомобіля, в яких вбачається невідповідність вимогам п.4.1 ПДР, є необхідною умовою виникнення події даної ДТП, а дії водія щодо перевищення гранично допустимої швидкості руху в населеному пункті та несвоєчасного застосування екстреного гальмування, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.4, п.12.3 ПДР є причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п.121-124);

- даними висновку експерта №219 від 19.05.2020, складеного на підставі постанови слідчого від 24.04.2020, згідно якої вбачається, що в умовах місця події, викладених в постанові, величина мінімальної швидкості руху автомобіля на початок гальмування, з урахуванням його слідів юзу, залишених на місці дорожньо-транспортної пригоди, які зафіксовані під час огляду місця ДТП від 18.11.2019, за умов, прийнятих експертом параметрів переміщення автомобіля з методичної літератури, дорівнювала не менше ніж 59,7 км./год. (а.к.п.113-115);

- даними висновку експерта №261 від 18.11.2019, у якому зазначено, що смерть гр. ОСОБА_13 настала від висхідного набряку головного мозку, що є наслідком сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, що включила в себе: внутрішньо-черепну травму, а саме перелом основи черепа, масивний крововилив в м`які тканини голови. Подвійний перелом хребта (1-й шийний відділ 6-й хребець розкрашування тіла; 2-й перелом в грудному відділі між 11 та 12 хребцем) з травматизацією спинного мозку, масивні крововиливи у м`які тканини спини. Закрита тупа травма грудної клітки у вигляді численних багатоуламкових переломів ребер з обох сторін із розривами плеври та травматизацією легеневої тканини, також у вигляді розривів та інфільтративних крововиливів. Закрита тупа травма живота і тазу у вигляді розривів печінки, крововиливів у тканини правої нирки, двобічні переломи гілок лонного зчленування з масивним крововиливом в м`які тканини тазу. А також виявлено біля 0,5 л. вільної крові в черевній порожнині, блідістю та дряблістю всіх внутрішніх органів та тканин трупа. В момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 міг знаходитись у вертикальному чи наближеному до нього положенні, звернутий задньою правою стороною тіла до дії травматичного чинника. Описані вище тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті 18.11.2019 та умовам, зазначеним в постанові слідчого про призначення експертизи і в сукупності і як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в тому числі і в мить свого спричинення (а.к.п.83-90);

- даними висновку експерта №159 від 18.02.2020 (експертиза за матеріалами справи), у якому зазначено, що в момент первинного контакту з автомобілем ВАЗ-21114 д.н.з. НОМЕР_1 , а саме номерним знаком, переднім бампером могли утворитись тілесні ушкодження у вигляді ран та синців по задніх поверхнях у верхніх третинах обох гомілок, синець лівої підколінної ділянки з поширенням на задню поверхню лівого стегна (відстань 43 см. від підошвинної поверхні стопи) міг утворитись у момент контакту з правою блок-фарою, що розташована на висоті близько 54-68 см. від рівня опорної поверхні та на відстані близько 9-47 см. від правої сторони автомобіля. В подальшому відбулося падіння потерпілого на капот автомобіля та відповідно контакт між задньою, частково правою, поверхнею тазу та грудної клітки, в результаті чого виникли наступні ушкодження: подвійний перелом хребта в грудному відділі з травматизацією спинного мозку, масивні крововиливи у м`які тканини спини. Закрита тупа травма грудної клітки у вигляді численних багатоуламкових переломів ребер з обох сторін із розривами плеври та травматизацією легеневої тканини, також у вигляді розривів та інфільтративних крововиливів. Закрита тупа травма живота і тазу у вигляді розривів печінки, крововиливів у тканини правої нирки, двобічні переломи гілок лонного зчленування з масивним крововиливом в м`які тканини тазу. Закритий перелом анатомічної шийки плечової кістки справа. У процесі подальшого контактування відбулось закидання тіла ОСОБА_13 на автомобіль та з урахуванням руху автомобіля вперед відбулось ковзання потерпілого по поверхні правої частини капоту та правого крила, на поверхні яких утворились деформації з динамічними слідами тертя, в подальшому відбувся контакт потерпілого з вітровим склом, від чого останнє зруйнувалось. При цьому потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми, а саме перелом основи черепа, масивного крововиливу в м`які тканини голови, перелому хребта в шийному відділі. В подальшому відбулося відкидання потерпілого на полотно дороги і утворення множинних ран, саден тулуба, обличчя та перелому лівого передпліччя (а.к.п.91-100);

- даними довідки про погодні умови від 20.08.2020 №25-03/641, згідно якого за даними метеостанції Ніжин 18.11.2019 з 17 до 20 години спостерігалась хмарна погода, відмічалась слабка димка. У період з 17 год. 07 хв. до 20 год. 16 хв. пройшли невеликі (0,0 мм) опади переважно у вигляді мряки (а.к.п.70);

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи показання свідків, письмові докази, суд приходить до висновку, що останні взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим, підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.

Разом з тим, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на порушення вимог п.2.9 «а» ПДР, з таких підстав.

Нормами ст.286 КК України передбачено, що цей злочин належить до злочинів з так званим матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень Правил дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1,2 або 3 цієї статті, і отже перебувають з ними у причинному зв`язку. Стан алкогольного сп`яніння характеризує лише певний психофізичний (фізіологічний) стан особи, що керує транспортний засобом, та сприяє порушенню інших норм безпеки дорожнього руху, проте саме порушення п.2.9 «а» ПДР не є безпосередньою причиною настання суспільно-небезпечних наслідків, а отже, у причинному зв`язку з наслідками, що настали, воно не перебуває. Стан алкогольного сп`яніння є обставиною, яка обтяжує його покарання у відповідності до ст.67 КК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.02.2012 у справі №5-28 кс11, та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі за №682/956/17.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 .

Відповідно до змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

При цьому, суд має відзначити, що розкаяння передбачає дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №166/1065/18 від 18.09.2019.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 висловлював щирий жаль із приводу факту скоєння ним злочинних дій та осуджував свою поведінку, що виразилось у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої, відшкодування завданих злочином збитків, бажанні виправити наслідки скоєного, суд вважає, що факт щирого каяття особи в скоєнні злочину знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а відтак вважає за необхідне зарахувати щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо стану, в якому перебував обвинувачений ОСОБА_23 , керуючи 18.11.2019 автомобілем «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись м. Ніжин Чернігівської області по вул. Прилуцька від вул. Шевченка у напрямку с. Хвилівка Ніжинського району Чернігівської області, з метою встановлення наявності чи відсутності обставини, яка у відповідності до ст.67 КК України обтяжує покарання, суд приймає до уваги наступне.

Алкогольне сп`яніння - це психічний стан людини, який виникає внаслідок вживання алкогольних напоїв (алкогольної інтоксикації), що призводить до фізіологічних, психічних, вегетативних і неврологічних розладів.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень ст.ст. 84, 92, 94 КПК України. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 643/20474/15-к від 11.02.2020.

Доводи захисту щодо відсутності обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки жодних доказів, що обвинувачений випив алкоголь вже після події ДТП надано не було і дане твердження, на переконання суду, є сумнівним.

За результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.11.2019, складеного КНП «Ніжинська центральна районна лікарня», та листом Генерального директора КНП «Ніжинська центральна районна лікарня» Ю.Солодька ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння. (а.к.п.71-72).

Крім того, сам обвинувачений у своїх показаннях суду зазначав, що про те, що він нібито вживав алкоголь вже після ДТП, не повідомляв ані на місці пригоди працівникам поліції, ані в медичному закладі під час його огляду.

Також свідок ОСОБА_15 , який деякий час спілкувалася після ДТП з обвинуваченим вказував на перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, досліджені та оцінені в судовому засіданні показання свідка, узгоджені з документами, є достатніми та дозволяють дійти висновку про доведеність факту перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом на момент скоєння ДТП.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, суд враховує те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, який є необережним, наявність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжує його призначення, дані про його особу, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, за місцем проживання, роботи, проходження військової служби характеризується позитивно, займається волонтерською діяльністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував матеріальні збитки потерпілій, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого та не наполягала на позбавленні волі обвинуваченого, висновок органу пробації.

Разом з тим, при прийнятті рішення щодо покарання обвинуваченому, суд змушений врахувати, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди настали непоправні наслідки у виді смерті потерпілого.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Крім цього, суд вважає, що Правилами дорожнього руху регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватись усі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, а тому уникнення обвинуваченим додаткового покарання за обставин кримінального провадження у справедливому розмірі негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями необхідності суворо дотримуватись цих правил.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 в мінімальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час судового розгляду, не обирався. Клопотання про його обрання до суду не подавалися.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати, за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до положень ст.174 КПК України, накладений ухвалою слідчого судді арешт на транспортний засіб «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 174, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_5 раховувати з дня його затримання, після набрання вироком законної сили.

Строк відбування додаткового покарання, призначеного ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 7 088 (сім тисяч вісімдесят вісім) грн. 76 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.11.2019, на автомобіль «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21140», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути законному власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1