Справа №642/896/23
Провадження №1-кп/642/129/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року

м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 10.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ганцевичі, Брестської області, Республіки Білорусь, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, з повною середньою освітою, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.04.2000 вироком Ленінського районного суду м.Харкова, за ч. 1 ст.141, ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України засуджено умовно до 2 років та штраф - 680 грн., 02.07.2002 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309, 43 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 04.08.2004 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 08.12.2011 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, 07.06.2013 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 19.12.2018 Жовтневим районним судом м.Харкова з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.08.2022 року умовно-достроково на невідбутий термін 4 місяці 11 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 03.08.2022), будучи раніше неодноразово судимим, відповідних висновків для себе не зробив, та вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 08.01.2023 в період часу з 18 -52 год. по 18-54 год., знаходячись за адресою: площа Привокзальна 1, м. Харків, у період військового стану, вчинив умисні дії з таємного викрадення речей з приміщення цокольного поверху вокзалу станції Харків-Пасажирський філії «Вокзальна компанія», що належить АТ «Українська залізниця» ().

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на цокольному поверсі вокзалу станції Харків-Пасажирський, що належить АТ «Українська залізниця», розташованого за вказаною вище адресою, діючи умисно, повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що за його діями не спостерігають оточуючі, з метою викрадення речей для власних потреб шляхом вільного доступу взяв з технічного приміщення цокольного поверху, де проводились ремонтні роботи з облаштування «Фортеці Незламності» речі, які належать АТ «Українська залізниця» та поклав їх у свій поліетиленовий пакет, з яким знаходився на території вокзалу станції Харків-Пасажирський, а саме: два однополюсних автоматичних вимикачів на 16А вартість яких, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2298 від 26.01.2023 року становить 331 грн. 56 коп.; провід мідний ШВВП 3?1,5 довжиною 11 метрів вартість якого, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 2298 від 26.01.2023 року становить 316 грн. 80 коп.

Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, обернувши викрадене майно на власну користь та розпорядившись ним на свій власний розсуд, тим самим спричинивши своїми умисними та протиправними діями АТ «Українська залізниця» () матеріальну шкоду, розмір якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №2298 від 26.01.2023 року становить 648 грн. 36 коп.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, фактичні обставини кримінального правопорушення (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та його правову кваліфікацію не оспорює, у вчиненому щиро розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану повторно.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово судимий, останній раз засуджений 19.12.2018 Жовтневим районним судом м.Харкова з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.08.2022 року умовно-достроково на невідбутий термін 4 місяці 11 днів, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має на утриманні малолітніх дітей або батьків похилого віку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, кількість епізодів злочинних діянь 1 (один) епізод крадіжки, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення цієї особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень неможливо без його ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в ході розгляду в суді при розгляді даного кримінального провадження, а тому з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає доцільним запобіжний захід, застосований до обвинуваченого тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту обрання міри запобіжного заходу - 08.02.2023 року.

Судові витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу № 2298 від 26.01.2023 у розмірі 2831,55 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь Держави згідно ст.124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 08 лютого 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08 лютого 2023 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу № 2298 від 26.01.2023 у розмірі 2831,55 (дві тисячі вісімсот тридцять одну грн. 55 коп.) грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 13.01.2023 року по справі №638/240/23 (провадження №1кс/638/204/23), а саме: дріт, довжиною 11 метрів білого кольору з синьою маркировкою «ТМ Elektro cable group ШВВП 3/1,5, 2022», автоматичний вимикач з заводським промисловим написом «ДЭК», «ВА-101», «101-1/16» з іншого боку выключатель автоматический модель «ВА 101 ДЭК», автоматичний вимикач з заводським промисловим написом «Standart», «Kapp», «SHS 68» 240/380 V, «3 KAL 16 А».

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: CD-R диск з розміщеним на ньому відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: дріт, довжиною 11 метрів білого кольору з синьою маркировкою «ТМ Elektro cable group ШВВП 3/1,5, 2022», автоматичний вимикач з заводським промисловим написом «ДЭК», «ВА-101», «101-1/16» з іншого боку выключатель автоматический модель «ВА 101 ДЭК», автоматичний вимикач з заводським промисловим написом «Standart», «Kapp», «SHS 68» 240/380 V, «3 KAL 16 А», який знаходиться на відповідальному зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили - повернути власнику АТ «Українська залізниця».

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1