Справа № 314/1222/22
Провадження № 1-кп/314/244/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2022 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000264 від 09.08.2018 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новомиколаївка Запорізької області, громадянина України, має середню освіту, не працює, одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000264 від 09 серпня 2018 року, затвердженого прокурором Новомиколаївського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 19 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення при таких обставинах.

09.08.2018 року, у період часу з 09.30 години до 10.35 години, на підставі ухвали слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_6 від 07.08.2018 року, був проведений обшук домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , в ході якого у приміщенні літньої кухні, у столі, були виявлені та вилучені 50 предметів, схожих на набої, які знаходилися в картонній коробці та 61 предмет, схожий на набої, які знаходилися насипом в металевій банці, які ОСОБА_3 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта № 2-574 від 18.09.2018 надані на експертизу 111 (сто одинадцять) патронів є боєприпасами - спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6мм (22 LR), що використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,6мм (22 LR), наприклад: гвинтівки «ТОЗ-8», «ТОЗ- 16», «ТОЗ-99», карабіни «Соболь», «БК-1», комбіновані мисливські рушниці, пістолети «МЦ», «ІЖ-34/35» та інші. Патрони придатні для стрільби.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України не визнав, категорично оспорював факт зберігання бойових припасів, вказав, що обвинувачення є надуманим. Пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 разом з дружиною та матір`ю. У цьому будинку проживає з 1997 року, будинок належав його батькові, ОСОБА_7 , який проживав разом з ними до моменту смерті, 2007 року.

Щодо патронів, які були вилучені в літній кухні під час обшуку, йому нічого не було відомо, оскільки вони лежали в тумбочці, що належала його батькові, а мати забороняла брати речі батька.

Він є мисливцем з 1986 року, зброї калібру 5,6мм у нього ніколи не було. Патрони калібру 5,6мм є спортивно-мисливськими, коли розформовували ДСАФ, то цих патронів було дуже багато.

Батько був також мисливцем та рибалкою, мав зброю 16 калібру.

Під час обшуку у нього першою була думка, що патрони в нього залишив ОСОБА_8 , бо він часто з ним ходив на полювання. Коли мати дізналася, що знайшли патрони, то сказала, що це батькові, він робив з них грузики на вудочку. Під час проведення обшуку поліцейські навіть не питали, кому належать патрони.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Перевіривши і дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази,

перевіривши їх на предмет належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення не знайшло свого об`єктивного підтвердження, безспірних доказів вини ОСОБА_3 в незаконному зберіганні бойових припасів не встановлено, а тому його слід виправдати через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України виходячи з такого.

На обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за клопотанням прокурора було допитано свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він працює лікарем-психіатром, мисливець з 1989 року, має дозвіл на нарізну та гладкоствольну зброю. Колись мав мав малокаліберну гвинтівку, продав її приблизно 15 років тому. Знає ОСОБА_3 з 1996-1997 року, часто ходив з ним на полювання. ОСОБА_3 гарний мисливець, разом полювали приблизно до 2013 року. З малокаліберною зброєю на полювання не ходили, такими патронами стріляли тільки в тирі. Патрони калібру 5,6мм ОСОБА_3 він не передавав, йому нічого не відомо про вилучення таких патронів у ОСОБА_3 .

Стороною обвинувачення в якості доказів винуватості ОСОБА_3 суду надані такі докази, оголошені й досліджені в судовому засіданні.

Протокол обшуку від 09.08.2018 (арк.с.61-72) та відеозапис проведення обшуку (арк.с.104), відповідно до яких на підставі ухвали слідчого судді Новомиколаївсього районного суду Запорізької області від 07.08.2018 було проведено обшук території садиби по АДРЕСА_1 Під час обшуку в приміщенні кухні у столі, в картонній коробці та металевій банці були виявлені та вилучені 101 предмет, схожі на набої калібру 5,6мм.

Ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10.08.2018 було накладено арешт на 101 предмет, схожі на набої калібру 5,6мм (арк.с.74).

Відповідно до висновку експерта №2-574 від 18.09.2018 (арк.с.78-81) за результатами судово-балістичної експертизи за експертною спеціальністю «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» надані 111 патронів є боєприпасами спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення калібру 5,6мм (.22LR), що використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,6мм (.22LR), наприклад: гвинтівки «ТОЗ-8», «ТОЗ-16», «ТОЗ-99», карабіни «Соболь», «БК-1», комбіновані мисливські рушниці, пістолети «МЦ», «ИЖ-34/35» та ін.. Патрони придатні до стрільби.

Протокол огляду предмета від 19.10.2018 (арк.с.109) та відеозапис до нього (арк.с.111), відповідно до яких встановлено, що при відкритті спец пакету № 3989565 було виявлено 105 патронів та 6 стріялних гільз, які спільно з первинними упаковками були поміщені до пакету № 2765381 після перерахування та фіксації, на якому поставили підписи поняті та усчасники.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання до камери зберігання речових доказів від 19.10.2018 (арк.с.143) спеціальний пакет експертної служби № 3989565 з 105 патронами калібру 5,6мм та 6 стріляними гільзами, які знаходяться в первинній упаковці, було визнано речовими доказами та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області відповідно корінця квитанції №11 від 19.10.2018 (арк.с.144).

Згідно з повідомленням начальника управління превентивної діяльності ГУ Національної поліції в Запорізькій області від 26.09.2018 № 2219 вх./08/01-2018 (арк.с.117) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як власник мисливської гладко ствольної зброї «ИЖ-43М» 12 калібру № НОМЕР_1 , дозвіл на право зберігання та носіння № НОМЕР_2 , виданий Новомиколаївським ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області терміном дії дозволу до 28.07.2021. Як власник будь-якої іншої зброї не значиться.

Наявність у ОСОБА_3 вказаної зброї підтверджується також такими документами: копією заяви № 13 без дати на надання дозволу на зберігання мисливської гладко ствольної зброї (арк.с.125), копіями заяв від 27.07.2018 та 27.07.2015 про продовження дії дозволу (арк.с.126, 128), заявою від 09.02.2015 про зняття з обліку належну мисливську гладко ствольну рушницю МР-153, к НОМЕР_3 у зв`язку з продажею (арк.с.129), копією зворотнього боку дозволу № 832463 від 09.02.2015 про продаж зброї МР-153, к НОМЕР_3 (арк.с.130), копіями рапортів про перевірку зберігання зброї ОСОБА_3 від 14.08.2017, 24.02.2017, 16.09.2017, 27.08.2007 (арк.с.131-133, 136), копією заяви ОСОБА_3 від 12.03.2009 щодо надання дозволу на придбання рушниці мисливської гладкоствольної зброї (арк.с.134) та довідкою магазина «Охотник» від 07.03.2009 про те, що належну ОСОБА_3 рушницю ИЖ-43Е 12 кб № НОМЕР_4 продано (арк.с. 135).

Згідно з повідомленням начальника Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області без дати та номеру (арк.с.119) відповідно до журналу обліку власників мисливської зброї за гр. ОСОБА_7 , 1939 р.н., який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , значилась мисливська гладко ствольна рушниця ТОЗ-63, к-16, № НОМЕР_5 згідноо з дозволом на право зберігання та носіння зброї № 186, який був дійсний до 01.04.2006. Дана мисливська гладко ствольна рушниця була здана на знищення і знищена 20.06.2003 згідно з актом ОРО № 29. Інформації щодо реєстрації за гр. ОСОБА_7 , 1939 р.н., будь-якої іншої вогнепальної зброї відсутня.

Ця інформація підтверджується наданою копією Книги обліку власників мисливської вогнепальної, пневматичної зброї, а також холодної зброї (арк.с.120-121), а також листом т.в.о. начальника Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Запорізькій області від 08.10.2018 № 1733 еп /2/03-2018 (арк.с.123).

Судом були також дослідженні наступні докази сторони захисту.

Відповідно до наданої копії свідоцтва № НОМЕР_6 про право особистої власності на споруду від 14.02.1968 домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 (арк.с.112).

У подальшому вказаному домоволодінню було присвоєно номерний знак № НОМЕР_7 , що підтверджується копією довідки від 10.09.2018 № 3198, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївсьої селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (арк.с. 113).

Батько обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , 1931 року народження, був членом українського товариства мисливців та рибалок, що підтверджується наданими стороною захисту копіями мисливсько-рибальського квитка та картки № НОМЕР_8 до мисливсько-рибальського квитка (арк.с.115).

Допитана судом свідок сторони захисту ОСОБА_9 , 1936 року народження, пояснила суду, що є матірю обвинуваченого ОСОБА_3 і проживає разом з ним та невісткою. Обшук в будинку АДРЕСА_2 проводився приблизно 2 роки тому, це було влітку. Поліцейські знайшли рибацькі, мисливські принади та патрони, що були в тумбочці, яка стояла на веранді в кухні. До цієї тумбочки ніхто давно не торкався, вона застелила її скатертиною. Чоловік та син завзяті мисливці. Ці патрони належали її чоловікові, він робив з них грузики на вудочки. Невістка та її син не мають жодного відношення до цих патронів. Коли чоловік робив ці грузики, син ОСОБА_10 був в армії.

Свідок сторони захисту ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила суду, що є дружиною ОСОБА_3 та проживає на теперішній час в будинку АДРЕСА_2 . Це будинок її свекра та свекрухи, вони побудували його приблизно в 1965 році і завжди там проживали.

Під час обшуку було знайдено рибацькі принади, які належали її свекру, та патрони.

Коли свекор був живий, вона бачила, як він робив грузики з предметів, схожих на набої, але з яких саме, вона не знає.

Під час обшуку поліцейські взагалі не зясовували, кому належать патрони, свекруха після обшуку запитала, чому взагалі обшукували тубочку, бо там тільки речі її чоловіка. Також, вона після обшуку сказала, що це патрони свекра.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст.263 КК України зазначено, що 09.08.2018, під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені та вилучені 111 шт. спортивно-мисливських патронів кільцевого запалення калібру 5,6мм (22 LR), що використовуються для стрільби з нарізної вогнепальної стрілецької зброї калібру 5,6мм (22 LR).

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченного законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Зміст фактичних обставин кримінального правопорушення відповідно до вимог ст.91 КПК України виначається тими обставинами, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті. Обов`язок такого доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).

Всупереч зазначеним вимогам Закону, обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно та не підтверджені належними і допустимими доказами. Органом досудового розслідування не враховано, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуєься ОСОБА_3 , є триваючим, і в поняття «час вчинення триваючого злочину» включається увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину. Завершення триваючого злочину це день його припинення за волею або всупереч волі винного, в тому числі викриття особи у вчиненні злочину.

Однак, в порушення приписів, викладених у ст.ст. 91, 92 КПК України, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено, та під час судового розгляду не доведено, з якого часу розпочалося незаконне зберігання боєприпасів, а відтак не встановлено обставину вчинення кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Жупнік проти України» від 09 грудня 2010 року, межі гарантій, передбачених пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутого особі обвинувачення, яка надалі може бути сприйнята судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. Разом із цим підпункти «а» і «б» п. 3 ст. 6 Конвенції взаємопов`язані та визначають, що право бути поінформованим про характер і причину висунутого обвинувачення слід розглядати у світлі права обвинуваченого на п підготовку свого захисту».

Згідно зі ст.84 КПК Україн, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.94 КПК України, слідчій, прокурор, слідчій суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Аналізуючи наявність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення взагалі не надано жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_3 злочинних дій у формі зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Сторона обвинувачення посилається на докази незаконного зберігання бойових припасів ОСОБА_3 , які були дослідженні судом та вказані вище.

Однак, ці докази лише констатують факт знаходження в приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_3 . Беззаперечних доказів, що вказані предмети зберігав з прямим умислом саме ОСОБА_3 , суду не надано. Вказані обставини, викладені в обвинувальному акті, мають характер припущень, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_3 є мисливцем та проживає в указаному домоволодінні, в якому були виявлені бойові припаси.

Припущення, яке висловив ОСОБА_3 під час проведення обшуку щодо приналежності патронів ОСОБА_8 були спростовані як свідком обвинувачення ОСОБА_8 , так і свідками сторони захисту.

Чому саме ОСОБА_3 незаконно зберігав боєприпаси, стороною обвинувачення не доведено. Адже в указаному вище домолодінні на момент виявлення патронів проживали інші члени сімї ОСОБА_3 , а до 2007 року там проживав власник будинку, ОСОБА_7 , який також був мисливцем.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року №9, згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами. Для визнання доказів такими, що отримані незаконним шляхом, достатньо будь-якого одного із зазначених порушень їх отримання.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з ч.2 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», рішенні від 14 лютого 2008 року «Кобець проти України» (заява №16437/04) , рішенні від 04 вересня 2014 року «Рудяк проти України» (заява №40514/06) , в яких зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

У цих правових позиціях можна виокремити такі ознаки: обов`язкова наявність сукупності ознак неспростованих презумпцій; ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; чіткими; взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.

За наведених вище обставин, твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не має жодного відношення до зазначених в обвинувальному акті бойових припасів, не спростоване стороною обвинувачення, не позбавлене здорового глузду, що породжує обґрунтований сумнів стосовно доведеності обвинувачення та позбавляє суд можливості ухвалити обвинувальний вирок.

Даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях, які не відповідають критеріям допустимості і законності, а з урахуванням стабільної позиції ОСОБА_3 , зайнятої як в ході досудового слідства, так під час судового розгляду про те, що він не зберігав бойові припаси, приймаючи до уваги вимоги ст.62 Конституції України, суд вважає, що доказів обвинувачення про вчинення дій щодо незаконного зберігання бойових припасів, не надано, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченого. Інших доказів, які б були поза розумним сумнівом, суду не надано.

Відповідно до вимог ст.ст. 22,26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.284, п.2 ч.1 ст.373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.

З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено і судом не здобуто жодних переконливих доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 необхідно виправдати за недоведеністю вини в інкримінованому йому злочині з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Приймаючи до уваги, що вина обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не доведена, процесуальні витрати по даній справі, пов`язані з проведенням судових експертиз, з ОСОБА_3 не підлягають стягненню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-368, 369, 371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- спеціальний пакет експертної служби № 3989565 з 105 патронами калібру 5,6мм та 6 стріляними гільзами, які знаходяться в первинній упаковці, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити;

- оптичний носій DVD-R диск за № CMDR47G-CFMWM03-0004-С513 «VIDEX» з відеозаписом слідчої дії огляду предметів, вилучених в ході обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 , які знаходились в первинних упаковках після проведення відповідних експертиз, залишити в матеріалах кримінального провадження (справа №322/1078/18);

- оптичні носії - два DVD-R диски за № CMDR47G-CFMWM03-0004-Y203 «VIDEX» з відеозаписом слідчої дії обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження (справа №322/1078/18).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 10.08.2018, на 111 предметів, схожих на набої.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_12
19.10.2022