Справа№ 953/6535/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001705 від 15.08.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У середині березня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 проходячи біля приміщення кабінету «Діагност», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, буд. 2А, де здійснює свою діяльність ОСОБА_6 , виявив пошкодження конструкції стін та скління вікон, які утворилися в результаті ракетно-бомбових обстрілів з боку ЗС РФ.

Після чого, не пізніше квітня 2022 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, з умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан, строк якого у подальшому неодноразово продовжувався, з метою особистого збагачення, діючи умисно, скориставшись тим, що двері до вказаного приміщення були зруйновані, шляхом вільного доступу проник всередину приміщення кабінету «Діагност», де таємно викрав дерев`яну тумбу із трьома шухлядами світло бежевого кольору, вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №402М від 15 вересня 2022 року становить 325 грн., сервер відеоспостереження «Hikvision», вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №402М від 15 вересня 2022 року становить 650 грн., крісло-офісне з сидінням зеленого кольору, вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №402М від 15 вересня 2022 року становить 300 грн., медичну лампу-лупу з написом «Manifier Lamp», вартість якої згідно з висновком судової товарознавчої експертизи №402М від 15 вересня 2022 року становить 1442,40 грн, а всього на суму 2717,40 грн.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

15 листопада 2022 року між прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а потерпілою ОСОБА_6 08 листопада 2022 року подано заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та у порядку ч. 4 ст. 469 КПК України надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості, вказала, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченим досягнуто угоди про визнання винуватості, а потерпілою надано згоду на її укладення, суд розглядає справу відповідно до положень ст.ст.474, 475 КПК України.

Суд встановив, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена та підписана угоду від 15 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, надав правдиві показання по суті провадження, а також була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Суд встановив, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а потерпіла надала згоду на її укладення.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Суд вивчив особу обвинуваченого ОСОБА_3 та встановив, що він має постійне місце проживання, позитивну характеристику, офіційно не працевлаштований, щиро розкаявся, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також те, що обвинувачений не становить великої суспільної загрози, раніше не судимий.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно зі ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості як показник індивідуального рівня суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, зумовленими його специфічними об`єктивними та суб`єктивними ознаками, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання. На підставі ст. 75 КК України сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, той факт, що потерпіла претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді обмеження волі, та у відповідності до ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, потерпіла надала згоду на її укладення, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні, суд, керуючись засадами диспозитивності кримінального провадження, вважає за можливе затвердити угоду.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до вимог статті 374 КПК України суд при постановленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалами слідчих судді Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2022 року накладено арешти на майно, суд скасовує вказані арешти та вирішує питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 15 листопада 2022 року, укладену між прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Скасувати арешт, накладений на речові докази на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2022 року.

Речові докази: дерев`яну тумбу з трьома шухлядами світло-бежевого кольору; сервер відеоспостереження «Hikvision»; крісло-стілець (офісне ) з сидінням зеленого кольору; медичну лампу-лупу «Manifier Lamp, model № 8064D, AC220-240-V 50HZ 22W bulb type: 22WG10; чотири квитанційні книжки з написом "на виконання послуг, що надаються в присутності замовників" форма № ПО-Д2 із відтиском круглої печатки "фізична особа-підприємець ОСОБА_6 " № НОМЕР_1 ; розрахункові квитанції з маркуванням «ЕЕ286564 засіб контролю» - повернути ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1