Єдиний унікальний номер справи 185/1873/23
Провадження № 1-кп/185/485/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000980 від 02 листопада 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, солдата, стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно),

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В :

В підготовчому судовому засіданні ініційовано питання підсудності даного обвинувального акту Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив письмове клопотання про направлення кримінального провадження до іншого суду, просив направити обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності. Крім того, в підготовчому судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , строк якого спливає 19 березня 2023 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Обвинувачений ОСОБА_3 щодо направлення обвинувального акту для визначення підсудності не заперечував, щодо продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 не заперечувала щодо направлення обвинувального акту для визначення підсудності. Заперечувала щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 412 КПК України передбачено що порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що було вчинено на території с. Копанки Борівської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, на яку поширюється юрисдикція (територіальна підсудність) Борівського районного суду Харківської області.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду за № 10/0/9-22 від 16 березня 2022 року змінено територіальну підсудність судових справ Борівського районного суду Харківської області на Котелевський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Аналізуючи вищевикладене, з метою недопущення порушень правил територіальної підсудності розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність направлення обвинувального акту з додатками до нього відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Разом з тим, враховуючи, що для вирішення питання підсудності даного кримінального провадження потрібний тривалий час, а строк дії запобіжного заходу, застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 19 березня 2023 року, суд приходить до висновку щодо необхідності вирішення заявленого прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Окрім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою раніше не судимою, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може ухилятися від явки до суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків з метою схилення їх до зміни показів на свою користь, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, зважаючи на обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, його характер тяжкості та суспільної небезпечності, ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас суд враховує ризик можливого впливу на свідків та потерпілу, з метою схилення їх до зміни показів на свою користь, адже судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочато, потерпіла та свідки безпосередньо перед судом не допитані.

Наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого те, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не зменшують суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, та не зменшують заявлені ризики. Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Також суду не надано медичних підтверджень того, що ОСОБА_3 не може за станом здоров`я перебувати під вартою.

На думку суду, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим. З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину,який спричинив загибель людини.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відповідно до ст. 183 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 183, 314, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Порушити питання перед Дніпровським апеляційним судом щодо внесення подання до Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000980 від 02 листопада 2022 року, з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до іншого суду, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000980 від 02 листопада 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 11 травня 2023 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1