ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/315/22 Номер провадження 11-кп/814/1427/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 30.05.2016 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч. 1 ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією всього належного йому майна,

відмовлено за безпідставністю та передчасністю у задоволенні спільного подання начальника ДУ «Полтавська виправна колонія №64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину пов`язаного з позбавленням життя потерпілого, засуджений є суспільно-небезпечною особою та вважав, що неможливо прийти до висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою задовольнити спільне подання начальника ДУ «Полтавської виправної колонії № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради та застосувати до нього умовно-дострокового звільнення.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевим судом не враховано рішення виправної комісії від 01.02.2022 відповідно до якого комісією прийнято рішення про те, що він своїм ставленням до праці та задовільною поведінкою довів своє виправлення, що також підтверджується заохоченнями та характеристикою.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає ухвалу суд законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що на даний час рішення про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 01.02.2022 вбачається, що засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.06.2015.

За період перебування державній установі «Полтавська установа виконання покарання (№23)» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 04.12.2019 міру покарання відбуває в ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)». За час відбування покарання характеризується наступним чином, на початку відбування покарання за порушення встановленого порядку один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Але внаслідок проведеної з ним виховної роботи змінив свою поведінку на кращу. Адміністрацією установи заохочувався шість разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, виконує їхні законні вимоги.

За станом здоров`я працездатний. Працевлаштований на виробництві установи в бригаді слюсарів. До праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється.

Дотримується правил особистої гігієни. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи по самообслуговування та благоустрою установи виконання покарань виконує, розуміє суспільну необхідність у їх виконанні.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", отримав спеціальність "Автослюсар" в Полтавському навчальному центрі (№ 64) при установі. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заклади, пройшов курси підготовки до звільнення.

Відповідно до статті 110, 114 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з матір`ю, бабусею та сестрами шляхом телефонних розмов, отримує від них посилки. Взаємовідносини доброзичливі.

Термін застосування статті 101 Кримінально-виконавчого Кодексу України щодо змін умов тримання - за відбуттям однієї третини призначеного строку покарання, а саме - 15.07.2017. Рішенням комісії виправної колонії від 16.01.2020 в зміні умов тримання відмовлено як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Термін застосування статті 82 Кримінально Кодексу України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям двох третин призначеного строком покарання, а саме - 14.09.2019. Рішенням комісії виправної колонії від 16.01.2020 в заміні відбутої частини покарання більш м`яким відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно статті Кримінального кодексу України - за відбуттям трьох четвертин призначеного строку покарання, а саме - 15.10.2020. Рішенням комісії виправної колонії від 16.10.2020 про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відмовлено як особі, яка не довела своє виправлення.

Згідно з вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.05.2016 засуджений має виконавчі листи на суму 1205,25 грн., утримано 426,58 грн.

За висновком зазначеної характеристики, засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, з чим колегія суддів погодитися не може.

З довідки про заохочення та стягнення слідує, що ОСОБА_7 має 6 заохочень (18.08.2020, 16.11.2020, 15.02.2021, 17.05.2021, 16.08.2021, 15.11.2021) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, а також 1 стягнення (17.02.2020) за зберігання заборонених предметів.

Слід звернути увагу, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 04.06.2015, а заохочення ним отримані у 2020-2021 роках, також у 2020 році ним отримано стягнення. Таким чином, аналізуючи наведене, можливо дійти висновку що поведінка засудженого не була сумлінною протягом всього строку відбування покарання та змінилася на краще в період що передував зверненню з поданням до суду.

Також врахуванню підлягає і те, що згідно з довідкою про заробітну плату засудженого ОСОБА_7 , останній працював з певною періодичністю лише у 2020-2021 році, а отже не знаходить підтвердження і сумлінне ставлення до праці засудженого.

Поряд із цим, ОСОБА_7 має виконавчі листи на суму 1205, 25 грн., утримано 426,58 грн., і хоча сума є невеликою, відомостей про те що вона сплачена, суду не надано.

За наведених обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 26 жовтня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4