Номер провадження:1-кп/521/1714/22
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

23 грудня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000722 від 25.10.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Крижанівка, Комінтернівського р-ну, Одеської області, гр. України, який має середню освіту, офіційно не працює, не одружений, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Судом проводився розгляд клопотання прокурора, на стадії підготовчого провадження, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

1.2.Питання розглядалось за ініціативою прокурора.

2.Встановлені судом обставини. Судовий виклик учасників кримінального провадження.

2.1.Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК.

2.2.В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії підготовчого провадження.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Прокурорка в судовому засіданні оголосила клопотання та просила суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.

3.2.Захисник адвокат ОСОБА_5 просив суд відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ризики на які посилається прокурорка не доведені. Доказів переховування не надано. Тяжкість покарання що загрожує обвинуваченому не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.

3.3.Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.

4.1.У даному провадженні суду необхідно було надати відповідь на питання, чи існують підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 та чи потреби правосуддя виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні прокурора? Аналогічні питання судом розглядались у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 (Справа № 521/19010/22; Провадження № 1-кп/521/1715/22).

4.2.Як і у інших аналогічних справах, дослідженню підлягали частково фактичні обставини, які можливо оцінити на даній стадії судового процесу, без шкоди для загального судового розгляду, а також особистість обвинуваченого, з урахуванням того об`єму інформації, що наданий сторонами.

4.3.Фактичні обставини на стадії розгляду обвинувального акту показують нам, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

4.4.Безпосередньо дії ОСОБА_3 що стали предметом кримінально-правового дослідження проявились у нападі у вечірній час доби у зручному місці на беззахисну потерпілу ОСОБА_7 , застосування насильства небезпечного для здоров`я останньої, нанесення декількох ударів руками в область обличчя, удушення від якого потерпіла втратила свідомість. Після цього нанесення по непритомній ОСОБА_7 декількох ударів ногою по голові. Далі здійснив викрадення її майна, золотого ланцюжка, смарт-годинника, жіночої сумочки, мобільного телефону, жіночої куртки, гаманця, грошових коштів та інших предметів. Загальна сума завданої матеріальної шкоди становить 28 796 гривень 96 копійок.

4.5.Суд враховує, що обвинувачення це вже більш ґрунтовне твердження (на протидію підозрі) про винуватість особи. Воно пов`язано із кількістю та якістю доказів, яких достатньо на думку прокурора для передачі обвинувального акту до суду та доведення перед судом вини обвинуваченого. Суд не може не враховувати такий довід та вважає, що станом на підготовче засідання є ґрунтовні припущення про наявність певних належних та допустимих доказів вини обвинуваченого ОСОБА_3 які дозволяють прокурорці стверджувати про існування обґрунтованого обвинувачення. Такі самі докази існують проти встановлених на думку прокурорки ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК.

4.6.Ризики на які посилалась прокурорка, пов`язані із переховуванням обвинуваченого від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Властивість самого злочину показує, що ОСОБА_3 враховуючи санкцію ч. 4 ст. 187 КК може проявити малодушність та зникнути з місця проживання, задля ухилення від кримінальної відповідальності.

4.7.Інший довід, пов`язаний із вчиненням нового кримінального правопорушення, у випадку більш м`якого контролю з боку держави ані ж тримання під вартою. На обґрунтування такої позиції використовується відомості про особистість ОСОБА_3 , те що він не має постійного офіційного джерела доходів, не має постійного місця проживання, станом на день проведення засідання ще притягається до кримінальної відповідальності провадження знаходиться у Комінтернівському районному суді Одеської області за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 152 КК.

4.8.Сторона захисту не спростовувала зазначені доводи прокурорки. Захисник лише формально повідомив, про відсутність доказів оголошених ризиків. Натомість аналіз таких доводів прокурорки дають право на думку про існування розумних фактів, які по іншому ніж визначено прокуроркою, їх тлумачити не можливо. Так, дійсно санкція ч. 4 ст. 187 КК, яка передбачає покарання лише у вигляді позбавлення свободи на строк від восьми до п`ятнадцяти років навіть найсміливішу людину може призвести до думки про втечу, у випадку мінімального контролю з боку держави за поведінкою такої особи. Для думки про видатну мужність, сміливість та чесність обвинуваченого, які єдині здатні контролювати сумління людини у даному провадженні не має підстав. Самі властивості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 - напад на жінку, в темний час доби, у зручному безлюдному місці, показує дуже низькі людські якості обвинуваченого. Тому не можна станом на день постановлення даної ухвали довіритись обвинуваченому.

4.9.Окрім того, захист не надав суду гарантій добропорядної поведінки у випадку більш мінімального контролю з боку держави за його особистістю.

4.10.Що стосується доводів вчинення нового кримінального правопорушення, суд також враховує факт притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у іншому суді. Викликає велике занепокоєння схожість обставин, які можливо оцінити за кваліфікацією напад на людину тільки як грабіж (менш суспільно небезпечне кримінальне правопорушення), натомість є обвинувачення у зґвалтуванні ч. 1 ст. 152 КК. Хоча у даному випадку обвинувачення у зґвалтуванні не має, однак особливо тяжкий злочин пов`язаний із нападом на особу жіночої статі. Тобто на більш слабку, більш незахищену, більш вразливу особу. Схожість таких дій і намірів, показує схожість мотивів та цілей особи, якщо вина її буде доведена у суді, поза розумним сумнівом.

4.11.Станом на день розгляду даного питання, суд вважає, що існують розумні припущення про можливість вчинення ітераційних злочинних дій обвинуваченим.

4.12.Суд сприймає доводи прокурорки як належні, допустимі та правдиві.

4.13.Щодо особистості обвинуваченого, судом встановлено наступне. Так, ОСОБА_3 перебуває у віці 29 років. Народився у с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. Має середньо-спеціальну освіту, за спеціальністю маляр-штукатур. До затримання працював не офіційно на будівельних майданчиках в м. Одесі. Не одружений. Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Раніше не судимий. Притягується до кримінальної відповідальності і кримінальне провадження перебуває у Комінтернівському районному суді Одеської області за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 152 КК.

4.14.Аналіз особистості ОСОБА_3 показує, що незважаючи на місце народження в Одеській області він не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання. Своєї сім`ї не створив. Постійної офіційної роботи не має. Не влаштування свого життя та роботи, на фоні існуючих розумних припущень у вчиненні противоправних дій по відношенню до слабших фізично осіб, не може не викликати сумніви у добропорядній поведінці обвинуваченого. Треба сміливо казати про існування розумних припущень з приводу можливості вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки очевидно що за властивостями кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152 КК йому не можливо було обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Натомість така інформація повинна бути використана як існування розумних припущень щодо неблагонадійності такої особи, її злочинних нахилів і існування порочних думок, які можуть призвести до вчинення злочинних дій.

4.15.Загально відомо і така думка проведена у провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , що презумпція невинуватості, як принцип права, вимагає відношення до обвинуваченого як до невинуватої особи. Натомість розумність існуючих у розпорядженні прокурора доказів, показує необхідність відповідних превентивних заходів забезпечення кримінального провадження, з метою забезпечити виконання, як завдань кримінального провадження, так і цілей правосуддя. Для їх виконання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 нажаль є єдиною можливістю запобігти існуючим ризикам.

4.16.Окрім того, стороною захисту не надано суду жодних доказів необхідної для провадження розумної поведінки особи у випадку більш м`яких заходів забезпечення кримінального провадження.

4.17.Таким чином, суд на основі викладених фактів приходить до висновку, що підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 існують. Потреби правосуддя виправдовують саме такий жорсткий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, оскільки за допомогою більш м`яких запобіжних заходів, держава не зможе контролювати не тільки виконання обов`язків останнім, але й поведінку ОСОБА_3 який здатний на вчинення незаконних ітераційних дій.

4.18.Строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити на строк 60 (шістдесят) днів.

4.19.При цьому суд зазначає, що в подальшому після дослідження всіх необхідних доказів по провадженню та з урахуванням думки учасників судового розгляду, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, з метою не допустити перетворювання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення свободи.

4.20.Застава як альтернативний запобіжний захід, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК, судом не визначається, оскільки вчинення кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 пов`язано із застосуванням насильства.

4.21.Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 331, 350, 372, 534 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

1.1.Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити частково.

1.2.Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 (шістдесят) днів.

1.3. На підставі ч. 4 ст. 183 КПК розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК не визначати.

1.4.В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

1.5.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Строк дії ухвали суду щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 23.12.2022 року. Ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 21.02.2023 року.

2.2.Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

2.3.Ухвала суду, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

2.4.Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

С У Д Д Я: ОСОБА_1