Справа № 202/5005/22
Провадження № 1-кс/202/1447/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

Прокурор зазначає, що в провадженні СВ ВП№2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що державним реєстратором Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 на підставі підроблених документів здійснено реєстрацію права власності об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_5 .

Так, встановлено, що з метою незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи завідомо підроблений договір купівлі-продажу квартири від 08.08.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 973, нотаріальний бланк ВЕТ № 690673, що начебто посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , звернулись до державного реєстратора Глеюватської сільської ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 , яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру) на фізичну особу ОСОБА_5 , внаслідок чого останній став власником об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданого реєстратору договору купівлі-продажу квартири від 08.08.2007, зареєстрованого в реєстрі за № 973, нотаріальний бланк ВЕТ № 690673, продавець в особі ОСОБА_7 продала квартиру, розташовану за вищевказаною адресою ОСОБА_5 .

З метою перевірки вказаного факту прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра скеровано запит до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 встановлено, що договір, за змістом якого ОСОБА_7 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 ), зареєстрований в реєстрі за № 973, від 08.08.2007 року, нотаріальний бланк ВЕТ 690673, ОСОБА_6

не посвідчувався, що вказує на підробку правовстановлюючих документів для подальшої незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Надалі, встановлено, що з метою приховування первинної реєстрації об`єкту нерухомості, невстановлені досудовим розслідуванням особи, ймовірно ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_9 (продавця), на підставі довіреності за № 7708/2022 від 01.12.2022 року, посвідченої нотаріусом в Колобжезі, Республіка Польща ОСОБА_10 , здійснив продаж вищевказаної квартири, уклавши договір купівлі-продажу від 31.01.2023 року, зареєстрований в реєстрі за № 1968, нотаріальний бланк НСТ 462825, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .

Тому, внаслідок укладання договору купівлі-продажу від 31.01.2023 року, зареєстрований в реєстрі за № 1968, нотаріальний бланк НСТ 462825, власником об`єкта нерухомості (квартири), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , став ОСОБА_12 (покупець).

15.02.2023 року постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, прокурор просив накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння вказаним майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії зі зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву, в котрій клопотання підтримав та просив розглянути його без його участі.

Власника майна про розгляд клопотання повідомлено не було задля забезпечення арешту майна згідно ч.2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП№2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

15.02.2023 року постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України, вказана квартира була об`єктом протиправних дій, приходжу до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Визнання вказаного об`єкта нерухомості речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння вказаним майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії зі зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно.

Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1