ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3887/22 Справа № 226/316/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

06 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених за ч. 2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2022 року продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 22 грудня 2022 року за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На зазначену ухвалу захисник подав апеляційну скаргу, в який просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та розглянути можливість визначення розміру застави. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджені та не обґрунтовані. Звертає увагу, що його підзахисний сприяв досудовому розслідуванню, не переховувався, в розшуку не був та добровільно з`явився до поліції після вчинення злочину. Обвинувачений примирився з потерпілим. Крім того, тримання обвинуваченого ОСОБА_7 в пенітенціарній установі в м. Житомирі є психологічним бар`єром спілкуватися з рідними, які перебувають у м. Мирнограді. Вказує, що його підзахисний навчався та жив у м. Мирнограді, має місце реєстрації та паспорт громадянина України, тож є підстави змінити запобіжний захід на менш суворий. Наявність комендантської години, патрулювання міста територіальною обороною та поліцією є додатковими запобіжниками належної поведінки обвинуваченого.
Заслухавши суддю доповідача, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.
Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 22.12.2022 року включно.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, з санкцією до 15 років позбавлення волі. Ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків та потерпілого в рамках даного кримінального провадження залишається, оскільки вони всі мешкають у одній місцевості, свідки та потерпілий не були допитані судом безпосередньо, тож обвинувачений може впливати на вищевказаних учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів під час судового розгляду. Ризик переховування є актуальним з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Суд першої інстанції обгрунтовано вирішив, що обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного ст.ст. 3, 27 Конституції України права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання вимог кримінального процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, які ст. 3 Конституції Україні визнані найвищою соціальною цінністю в Україні.
З урахуванням цього, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.
Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги ст. 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.
Наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
При цьому, відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та не вчинення дій, визначених у ст. 177 КПК України, зумовлено не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.
Щодо доводів захисника на наявність комендантської години та постійного патрулювання території м. Мирнограда поліцією та територіальною обороною, апеляційний суд зазначає, що це не є підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки патрулюючи виконують дії по захисту територіальної цілісності України та відсічі збройної агресії РФ, тож вони не будуть залучені до контролю дотримання обвинуваченим ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності визначення застави є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
ОСОБА_7 обвинувачується у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто у вчиненні злочину із застосуванням насильства, тому колегія суддів не вбачає підстав застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді