Справа № 754/8773/22
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2022 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0001623 від 02 серпня 2022 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001623 від 02 серпня 2022 року відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 з підстав того, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується. Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, непрацевлаштована, не має постійного джерела прибутку.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, з підстав його необґрунтованості, просив змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала позицію свого захисника.

Суд вислухавши доводи прокурора, позицію сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які визначені ст. 178 КПК України.

Тобто, завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В ході досудового розслідування до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2022 року було продовжено до 22 грудня 2022 року (включно).

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за вчинення якого передбачена у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Суд вважає, що ризики, які були встановлені під час обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу, його продовження існують і на даний час. Так, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками. Актуальними залишаються ризики такі, як можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, також судом не отримано достатніх відомостей, комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Таким чином, із врахуванням викладених вище обставин, на переконання суду наразі інші, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі у вигляді домашнього арешту, не будуть достатніми для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, обвинувачена може переховуватися від суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення. У зв`язку з цим судом відхиляються доводи захисту щодо можливості зміни обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відхилення клопотання сторони захисту.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 199, 350, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 18 лютого 2023 року (включно).

Ухвалу суду направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий