Справа № 953/6009/22
н/п 1-кс/953/4134/22
"27" жовтня 2022 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
володільців майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника володільців майна адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що 19 жовтня 2022 року близько 09 годині 31 хвилина за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, 43, працівники патрульної поліції, відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинили автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», з номерним знаком НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив працівникам патрульної поліції для перевірки відповідно до вимог п. 2.1а ПДР свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», з номерним знаком НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , власником - ОСОБА_9 . При огляді вказаного посвідчення виявлено візуальні відмінності від аналогічних бланків, що перебувають в обігу країни виробника, які виражаються у іншому кольорі свідоцтва про реєстрацію та голограмами на бланку.
19 жовтня 2022 року близько 13 годині 40 хвилин проведений огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, 43, під час якого у ОСОБА_3 виявлені: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ; транспортний засіб автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», з номерним знаком НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; ключі від вказаного автомобіля.
Вищевказані речі, які були виявленні в ході проведення огляду місця події, у подальшому були вилучені та визнані речовими доказами.
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно, є доказом вчинення вказаного кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу.
З урахуванням викладеного, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження та необхідні для проведення судових експертиз, висновки яких будуть долучені до матеріалів кримінального провадження та в подальшому будуть використані як докази під час судового розгляду, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, посилаючись на те, що тимчасово вилучене у ході огляду місця події майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та зберегло на собі його сліди. Тимчасово вилучений у якості доказу вчинення кримінального правопорушення транспортний засіб необхідний для проведення трасологічної експертизи, за результатами якої буде встановлено відповідність номеру кузова вказаного автомобіля номеру, зазначеному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
Володілець майна - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що у січні 2022 року вона придбала за кордоном автомобіль Форд Фокус, який був доставлений на територію України з Литви у пошкоджений у несправному стані. Зазначила, що транспортний засіб до цього часу не був поставлений на облік, оскільки його ремонтували. На підтвердження купівлі автомобілю надала документи, заповнені іноземною мовою, переклад українською мовою відсутній.
Володілець майна - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та зазначив, що у січні 2022 року він разом з дружиною придбали транспортний засіб за кордоном, який був доставлений на територію України з Литви, проте на облік не був поставлений. Повідомив, що вказаний транспортний засіб потребував ремонту, оскільки прибув на територію України у несправному стані, у зв`язку з чим ними було прийнято рішення про проведення ремонту автомобіля. 19 жовтня 2022 року він вимушений був їхати з Харкова до м. Дергачі Харківської області та, розуміючи, що йому доведеться проїжджати блокпости, де необхідно буде надавити для перевірки документи, зокрема на автомобіль, та, враховуючи, що придбаний ними транспортний засіб у передбаченому законодавством порядку на облік не був поставлений, він вирішив взяти у свого товариша свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на транспортний засіб, що належить його товаришу та номерні знаки, які також присвоєні транспортному засобу його товариша, та надати їх при перевірці.
Представник володільців майна - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що прокурором були пропущені процесуальні строки звернення з відповідним клопотанням до суду. Крім того, вказав, що вилучені в ході огляду місця події речі не є доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно придбали транспортний засіб за кордоном, що підтверджується відповідними документами.
Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу огляду місця події від 19 жовтня 2022 року вбачається, що 19 жовтня 2022 року у період часу з 13 години 40 хвилин до 14 години 30 хвилин проведений огляд ділянки місцевості за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, 43, під час якого виявлені: автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , біля якого стояв ОСОБА_3 (власник транспортного засобу) та який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , зі змісту якого вбачається, що власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_9 , вказані речі та ключ від транспортного засобу в подальшому були вилучені.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Приписами ст. 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені КПК України строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Зі змісту клопотання про арешт майна слідує, що тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході огляд місця події 19 жовтня 2022 року.
З протоколу огляду місця події від 19 жовтня 2022 року вбачається, що огляд був розпочатий о 13 годині 40 хвилин , а закінчений о 14 годині 30 хвилин.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 64-2 КПК України третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт зберегло або може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Крім того, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також положення, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
З огляду на викладене, зберігання автомобіля марки «Ford» моделі «Focus», державний номерний НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_3 , здійснювати на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів УЛМТЗ в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене 19 жовтня 2022 року під час огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, 43, майно, а саме:
- бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на транспортний засіб автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , країни виробника Україна, з ознаками підробки;
- транспортний засіб автомобіль марки «Ford» моделі «Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , вилучений у володільця ОСОБА_3 ;
- ключі від автомобіля марки «Ford» моделі «Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 .
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали складений 28 жовтня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1