УХВАЛА

28 листопада 2022 року

м. Київ

Справа № 496/2674/13-к

Провадження № 13-57зво22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21

перевірила заяву захисника ОСОБА_22 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і

встановила:

Як убачається з заяви та доданих матеріалів, вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 15 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за п. 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року цей вирок скасовано й призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

10 листопада 2022 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) ухвалив рішення у справі «Іванов та інші проти України», яким констатував порушення щодо ОСОБА_1 (заява 47391/21 та двох інших осіб) п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) стосовно надмірної тривалості кримінального провадження та п. 3 ст. 5 Конвенції щодо надмірної тривалості тримання під вартою.

До Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) надійшла заява захисника, у якій він просить переглянути за виключними обставинами та скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, постановити нове судове рішення, яким закрити кримінальне провадження, тим самим виправдавши ОСОБА_1 та інших обвинувачених в одному кримінальному провадженні з ним.

При цьому захисник зазначив, що ухвалу апеляційного суду було винесено поза межами розумних строків судового розгляду на порушення ст. 6 Конвенції, як це було встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Михайлов та інші проти України» (заява № 80643/12 та 10 інших) від 11 січня 2018 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 (кримінальне провадження № 0000367). Такого ж висновку дійшов Суд стосовно цього кримінального провадження і у рішенні «Іванов та інші проти України» (заява № 47391/15 та двоє інших) від 10 листопада 2022 року.

Велика Палата, перевіривши подану захисником заяву, дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, однією з яких є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні рішення щодо ОСОБА_1 - оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований зміст порушення Конвенції та стягнення на користь заявника з Держави України 5500 євро - свідчать про допущення щодо ОСОБА_1 таких порушень Конвенції, які за цих обставин неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до вчинення порушень.

У таких випадках засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування моральної шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру. Виконання цих заходів покладається на компетентні органи державної влади.

З урахуванням Рекомендації № R(2000)2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень ЄСПЛ від 19 січня 2000 року встановлене Судом порушення Україною міжнародних зобов`язань може бути підставою для перегляду судових рішень лише в тому випадку, якщо можна досягти на національному рівні restitutio in integrum (повного відновлення), тобто відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції.

Як убачається з рішення ЄСПЛ, суд постановив надати заявнику справедливу сатисфакцію у вигляді присудження 5500 євро компенсації майнової та моральної шкоди.

Крім того, провадження по суті обвинувачення щодо ОСОБА_1 триває в суді першої інстанції.

Тому щодо ОСОБА_1 таке повне відновлення попереднього юридичного стану, зокрема, шляхом скасування ухвали Одеського апеляційного суду від 2 листопада 2022 року Великою Палатою не є можливим, оскільки ЄСПЛ констатував порушення Конвенції лише щодо надмірної тривалості кримінального провадження (п. 1 ст. 6) та надмірної тривалості тримання під вартою (п. 3 ст. 5) і не зробив висновку про порушення конвенційних прав заявника під час розгляду в судах справи щодо нього по суті.

Отже, підстави для відкриття провадження за заявою захисника ОСОБА_22 в інтересах ОСОБА_1 з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом відсутні.

Керуючись статтями 459, 463, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

постановила:

Відмовити у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_22 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_3
Судді:ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_24 ОСОБА_10ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_23 ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_21