В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000263 від 28.11.2022 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, раніше несудимого, зареєстрованого та що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не є депутатом, адвокатом або нотаріусом,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи громадянином України, всупереч конституційному обов`язку захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, не сприймаючи державну владу України, підтримуючи ідеї та погляди терористичної організації Донецька народна республіка» (далі «ДНР»), з метою її підтримки та реалізації шого злочинного умислу на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України, діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, у 2021 році, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено отримав паспорт громадянина "терористичної організації "ДНР".

22.02.2022 р., обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про оголошену мобілізацію чоловіків призовного віку від 18 до 55 років до складу терористичної організації «ДНР», на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа військовослужбовців незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», отриману неподалік місця його роботи, а саме приміщення підприємства «Наша пошта» у м. Горлівка Донецької області, діючи умисно, усвідомлюючи свої незаконні дії, без будь-якого фізичного примусу та морального тиску, добровільно прибув до пункту збору мобілізованих «ДНР», а саме до адміністративної будівлі на АДРЕСА_2 , чим надав згоду на проходження так званої «військової служби» у підрозділах незаконного збройного формування, створеного, підпорядкованого, керованого та фінансованого російською федерацією. Піс;ля перевірки добровільно наданих ОСОБА_4 документів, останній за невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа військовослужбовців незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», за невстановлених досудовим розслідуваним обставин зарахований до списків особового складу 2 стрілецького батальйону, 101 стрілецького полку, окремого гранатометного взводу, 2 загону незаконного збройного формування «Народна міліція» терористичної організації «ДНР» на посаду стрільця.

Того ж дня, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного плану, спрямованого ш зашснення протиправних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, спільно з іншими мобілізованими особами з числа військовослужбовців незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації "ДНР", за його згодою прибув до м. Єнакієве Донецької області на територію закинутих складських приміщень, точну адресу досудовим розслідуванням не встановлено, на яких отримав військове майно (літню та зимову форму, берці, речові мішки, плащпалатки, каски).

23.02.2022 р. обвинувачений ОСОБА_4 , спільно з іншими мобілізованими: військовослужбовцями незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації "ДНР" на автобусах із розпізнавальними знаками, характерними техніці рф, добровільно прибув до однієї з військових частин у АДРЕСА_2 , у якій перебував протягом 7 днів.

Перебуваючи у вказаній військовій частині, ОСОБА_4 , з метою реалізації плинного плану, спрямованого на здійснення протиправних дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отрнмав стрілецьку зброю, а саме: АК-47 та 4 споряджені магазини до нього.

В ніч з 2 на 3 березня 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 та близько 150 інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа військовослужбовців 2 стрілецького батальйону, НОМЕР_1 стрілецького полку, окремого гранатометного взводу, 1 загону незаконного збройного формування «Народна міліція» терористичної організації «ДНР» за їх згодою, доставлено до залізничної станції, з якої на потягах російських залізничних доріг через м. Ростов-на-Дону відвезено до м. Бєлгород рф. 09.03.2022 р. ОСОБА_4 , продовжуючи діяти на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, свідомо виконуючи вимоги військового керівництва незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», в тому числі командира роти з позивним « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та командира взводу з позивним « ОСОБА_6 », спільно з іншими 100 невстановлених досудовим розслідуванням осіб з числа військовослужбовців незаконного збройного формування «Народна міліція» терористичної організації «ДНР», за їх згодою, на туристичних автобусах виїхав до с. Моначинівка Куп`янського району Харківської області, до якого прибув 10.03.2022 р. Перебуваючи у вказаному населеному пункті, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного умислу, сумлінно виконував накази та розпорядження військового керівництва, в тому числі командира роти з позивним « ОСОБА_7 » та командира взводу з позивним « ОСОБА_6 », спрямовані на забезпечення виконання обов`язків військової служби у незаконних збройних формуваннях окупаційної адміністрації російської федерації.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді стрільця незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», спільно з іншими мобілізованими, будучи озброєним стрілецькою зброєю АК-74, забезпечував охорону складу боєкомплектів рф, патрулював вулиці населеного пункту, забезпечував контрольно-пропускний режим на території контрольно-пропускного пункту, здійснював подомовий обхід, створював списки будинків, у яких наявні або відсуттні мешканці, забезпечував правопорядок у населеному пункті, зокрема при виявленні осіб, які порушували комендантську годину та правила, встановлені військовою адміністрацією, застосовував заходи фізичного насилля (побиття), та обмеження волі шляхом поміщення у підвали.

У період з 22.02.2022 р. по 08.09.2022 р. ОСОБА_4 забезпечував виконання обов`язків військової служби у незаконних збройних формуваннях окупаційної адміністрації російської федерації, в тому числі: служити псевдодержаві, дотримуватися конституції і законів ДНР; з честю нести високе звання військовослужбовця, дорожити честю і бойовою славою ДНР; строго і точно виконувати вимоги загальновійськових статутів; в період проходження військової служби добросовісно виконувати всі загальні, посадові і спеціальні завдання військовослужбовців установлених законодавством та іншими нормативно-правовими актами ДНР; дотримуватися військової дисципліни, виконувати накази, розпорядження і вимоги командира (начальника); дотримуватися установленого порядку користування військовою технікою (апаратурою), берегти в таємниці відомості, отримані в ході проходження військової служби.

Відтак, громадянин України ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто : усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, у складі 2 стрілецького батальйону, 101 стрілецького полку, окремого гранатометного взводу, 1 загону незаконного збройного формування «Народна міліція» терористичної організації «ДНР», у період з 22.02.2022 до 08.09.2022, з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської жгт. із закріпленою стрілецькою зброю (АК-74) та боєкомплектом, керуючись статутами збройних сил російської федерації та терористичної організації «ДНР», виконував обов`язки «стрільця» в різних видах бою та формах його забезпечення, а також забезпечував безпеку місць перебування збройних сил російської федерації та терористичної організації «ДНР» в населених пунктах Донецької та Харківської областей, які ними захоплені та окуповані під час збройного конфлікту.

Злочинна діяльність ОСОБА_4 припинена 08.09.2022 р. військовослужбовцями Збройних Сил України під час бойових дій у с. Огурцівка Шевченківського району Харківської області.

Обвинувачений громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період збройного конфлікту, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області та беручи з 22.02.2022 участь в діяльності незаконного збройного формування «Народної міліції» терористичної організації «ДНР», на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, керуючись ідеологічним мотивом, маючи за меті завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, виконував завдання, пов`язані із веденням бойових дій проти Збройних Сил України, а також застосовував стрілецьку зброю (АК-74) та виконував обов`язки із забезпечення різних видів та форм бою.

У такий спосіб ОСОБА_4 , ігноруючи свій громадянський обов`язок, передбачений Конституцією України, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діючи добровільно з усвідомленням негативних наслідків своїх дій та на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, 22.02.2022, перебуваючи у м. Горлівка Донецької області, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, чим вчинив державну зраду.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив державну зраду, а саме: діяння, умисно скоєне громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VІІ від 08.04.2014, № 1689-VІІ від 07.10.2014).

Також обвинувачений ОСОБА_4 вчинив участь у терористичній організації, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, згідно із Законом № 170-V від 21.09.2006, із змінами, внесеними згідно із Законами № 2258-VI від 18.05.2010, № 1689-VII від 07.10.2014).

Також обвинувачений ОСОБА_4 вчинив участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001, із змінами, внесеними згідно із Законом № 1689-VII від 07.10.2014).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив всі вищезазначені обставини, у вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Надав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Вказав, що у обвинувальному акті вірно відображено те, що він діючи добровільно, з усвідомленням негативних наслідків, перейшов 22.02.2022 р. на бік ворога у період збройного конфлікту. Вказав, що він добровільно прибув до пункту збору мобілізованих терористичної організації «ДНР», вступив до її лав, отримав зброю та до 08.09.2022 брав участь у діяльності вказаної терористичної організації.

Пояснив, що події відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Мотиви і мета вчинення ним злочинів, а також спосіб вчинення злочинів в обвинувальному акті відображені вірно.

У вчиненому розкаюється, засуджує свою поведінку, покази суду надає добровільно. Просить суворо не карати та надати йому можливість стати на шлях виправлення.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони є послідовними, об`єктивно і повно відображають обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, надані обвинуваченим безпосередньо у судовому засіданні, в присутності захисника, підстав для самообмови або обставин які ставлять під сумнів добровільність позиції обвинуваченого, судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 :

-вчинив державну зраду, а саме умисно вчинене громадянином України діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VІІ від 08.04.2014, № 1689-VІІ від 07.10.2014);

-вчинив дії, які виразилися в участі у терористичній організації, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України;

-вчинив дії, які виразилися в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України.

В ході судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на усі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, суд враховує, що згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочинів, стадію злочинів, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного.

Також, суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, згідно характеристики державної установи «Табір для тримання військовополонених «Захід 1», характеризується посередньо.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає сприяння розкриттю злочину, розкаяння у вчиненому. Так, зокрема в ході судового розгляду обвинувачений надав в судовому засіданні визнавальні покази та засудив свою протиправну поведінку у присутності учасників процесу.

Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд враховує положення ч.ч.1,2 ст.50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано його дії.

Враховуючи всі обставини даної справи, відповідно до правил ст. 70 КК України, на думку суду, при визначенні остаточного покарання, слід застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Дискреційні повноваження суду - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосовувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

За висновком суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Таке покарання також перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Строк відбуття покарання слід рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 111, ч.1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України та обрати йому покарання:

- за ч. 1 ст. 111 КК України 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна;

- за ч.1 ст. 258-3 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна;

- за ч. 2 ст.260 КК України 3 роки позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна;

Згідно ч.1 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обратиОСОБА_4 покарання - 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя ОСОБА_1