Справа № 357/9497/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0000167, внесеному 13.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, інваліда ІІ групи з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України та угода про визнання винуватості.

Так встановлено, що відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо зони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено обороноздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», громадяни набувають права власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу, що надається: на холодну зброю та пневматичну зброю калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду - органами внутрішніх справ за місцем проживання особам, які досягли 18-річного віку (пункт "а" доповнено абзацом четвертим згідно з Постановою ВР № 19/95-ВР від 24.01.1995).

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.081998 № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13.04.1999 № 293) завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - колодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Так встановлено, що ОСОБА_3 вступив в злочинну змову з особою, відносно якої виділені матеріали в окремо кримінальне провадження та всупереч вищевказаним вимогам законодавстві України, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, про відсутність передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів, переслідуючи мету збуту та особистого незаконного збагачення, вчинили злочини за наступних обставин.

У невстановлений час та місці особа, відносно якої виділені матеріали в окремо кримінальне провадження, виконуючи відведену загальними домовленостями роль, без передбаченого законом дозволу, придбав та зберігав бойові припаси до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45x39 мм в кількості 2160 одиниць, і 30.04.2022 передав їх для подальшого збуту ОСОБА_3 .

У подальшому, ОСОБА_3 , виконуючи відведену загальними домовленостями роль, з метою збуту, 30.04.2022 приблизно о 10 год. 53 хв. привіз вищевказані бойові припаси до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45x39 мм в кількості 2160 одиниць до багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де шляхом продажу збув їх ОСОБА_6 за готівкові кошти в сумі 21 350 гривень, які останньому були виділені в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії «контроль за вчиненням злочину» у формі «спеціального слідчого експерименту» передбаченого ст. 271 КПК України.

Крім того, у невстановлений час та місці особа, відносно якої виділені матеріали в окремо кримінальне провадження, виконуючи відведену загальними домовленостями роль, без передбаченого законом дозволу, придбав та зберігав бойові припаси до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45x39 мм в кількості 3315 одиниць та бойову нарізну вогнепальну збою - автомат моделі «АК-74», і 06.05.2022 передав для подальшого збуту ОСОБА_3 .

У подальшому, ОСОБА_3 , виконуючи відведену загальними домовленостями роль, з метою збуту, 06.05.2022 приблизно о 12 год. 30 год. привіз вищевказані бойові припаси до бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45x39 мм в кількості 3315 одиниць та бойову нарізну вогнепальну збою - автомат моделі «АК-74» до вул. Конденсаторна в місті Біла Церква, Київської області, де шляхом продажу збув їх ОСОБА_6 за готівкові кошти в сумі 65 800 гривень, які останньому були виділені в рамках проведення негласної слідчої (розшукової) дії «контроль за вчиненням злочину» у формі «спеціального слідчого експерименту» передбаченого ст. 271 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за незаконне зберігання, придбання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

13.10.2022 під час досудового слідства відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 13.10.2022.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України у зазначених діяннях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом з дитинства ІІ групи, одружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, не працює, має місце реєстрації, яке співпадає з фактичним місцем проживання, де характеризується посередньо, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім цього суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 13.10.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13.10.2022 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського місьрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 13.05.2022 по справі № 357/3311/22; 1-кс/357/1690/22 на частину майна, яке було вилучено 06.05.2022 в ході проведення обшуку затриманого ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 10», грошові кошти номіналом 100 доларів США 3 штуки в загальній кількості 300 доларів США та грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 6 штук, 50 гривень в кількості 1 штуки, 20 гривень в кількості 1 штуки, 10 гривень в кількості 1 штуки, на загальну суму 3080 гривень, скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського місьрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 24.05.2022 по справі № 357/3311/22; 1-кс/357/724/22 на майно, а саме транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», номер кузову НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , яке було вилучено 06.05.2022 в ході проведення обшуку, скасувати.

Речові докази, а саме мобільний телефон марки «Iphone 10», грошові кошти на загальну суму 3080 гривень та транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», номер кузову НОМЕР_1 , 2013 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 , як власнику майна.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_9