Справа № 454/2383/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Сокаль 31.10.2022 року

Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 за участю :
секретаря ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаля клопотання старшого слідчого відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області майор поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 від 31.08.2022 року, відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и в:

клопотання мотивоване наступним : досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 29 серпня 2022 року о 00 год. 36 хв., спільно із своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули на приватну господарську територію, що належить ОСОБА_10 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де на передодні ввечері разом із вказаними вище особами відпочивали та вживали алкогольні напої.

В подальшому, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який о 01 год. 5 хв., переростає у бійку між ними, під час якої ОСОБА_8 , завдає удар ногою по тілу ОСОБА_10 та рукою в обличчя ОСОБА_11 .

В подальшому, вже після конфлікту, ОСОБА_5 , діючи у мовчазні змові та групі із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , та настання їх наслідків, користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, завдав одного удару ОСОБА_11 в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття та втратив свідомість, після чого, ОСОБА_7 умисно, діючи спільно із ОСОБА_8 , завдали множинні удари ногами та руками по голові ОСОБА_11 , не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині без свідомості та не чинив їм будь-якого супротиву, завдавши, тим самим потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва; перелому виличної дуги справа, перелому лівої кісточки носа, саден обличчя.

Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого ОСОБА_11 у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді: забою головного мозку, середнього ступення важкості, субарахноїдального крововиливу, перелому склепіння черепу з переходом на основу, пневмоцефалії, субдуральної гематоми правої скроневої долі в стадії еволюції, розходження правого скронево-клиновидного шва, за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Крім цього, ОСОБА_5 , 29 серпня 2022 року о 00 год. 36 хв., спільно із своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули на приватну територію ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де перед цим на передодні ввечері разом із вказаними особами відпочивали та вживали алкогольні напої.

В подальшому, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 перебуваючи на вказаній території вступають у словесний конфлікт із власником даної території ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який о 01 год. 5 хв., переростає у бійку між ними, під час якої ОСОБА_8 , завдає удар ногою по тілу ОСОБА_10 та рукою в обличчя ОСОБА_11 .

В подальшому, вже після конфлікту, ОСОБА_5 , діючи у мовчазні змові в групі із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , та настання їх наслідків, користуючись своєю кількісною та фізичною перевагою, завдав одного удару ОСОБА_10 в обличчя, від чого останній впав на бетонне покриття, після чого ОСОБА_7 умисно, спільно із ОСОБА_8 , завдали множинні удари ногами та руками по голові та тілу ОСОБА_10 , не зважаючи на те, що останній лежав в горизонтальному положенні на спині та не чинив їм будь-якого супротиву, завдавши, тим самим потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми; струс головного мозку; забою мяких тканин голови та тіла; навколо орбітальних гематом з двох сторін; садна голови та тіла; забою правого плечового суглобу; синців на обличчі та синця на правій верхній кінцівці.

Тілесні ушкодження, які виявленні на тілі потерпілого ОСОБА_10 у вигляді синців на обличчі та синця на правій верхній кінцівці, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

У вчиненні даних кримінальних правопорушень, підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Новомиргород Кіровоградська області, громадянин України, одружений, проживає в АДРЕСА_2 .

26 жовтня 2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України.

Вина ОСОБА_5 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в процесі розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 13.09.2022, згідно якого останній вказує на обставини, за яких ОСОБА_8 в групі із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричиняли йому тілесні ушкодження;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 14.09.2022, згідно якого останній вказує на обставини, за яких ОСОБА_8 в групі із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричиняли йому тілесні ушкодження;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 01.09.2022, згідно якого остання вказує на обставини, за яких ОСОБА_8 в групі із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 01.09.2022, згідно якого остання вказує на обставини, за яких ОСОБА_8 в групі із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11

- протоколом огляду відеозапису від 13.09.2022, згідно якого зафіксовано спричинення потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

- висновком судово-медичної експертизи №;57 від 12.10.2022 року, згідно якого спричиненні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень;

- висновком судово-медичної експертизи №;56 від 12.09.2022 року, згідно якого спричиненні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 відносяться до легких тілесних ушкоджень;

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Як зазначено у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011, п.32 рішення у справі «Фокс, Кампбел і Хартлі проти Сполученого Королівства» слідчий суддя (суд) повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Керуючись вимогами ст. 178 КПК України крім зазначених вище ризиків, просять суд врахувати наступні обставини, які можуть сприяти настанню вищевказаних ризиків, а саме, те що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється відносяться до категорії тяжкого злочину, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У відповідності до п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року застосування тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинений ним тяжке кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування приходить до переконання в наявності передбачених ст.177 КПК України підстав для застосування запобіжного заходу, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винним ОСОБА_5 , останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, і це може стимулювати підозрюваного до втечі, а також останній не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання;

- незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань, або не дачі показань у кримінальному провадженні.

- вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

П.1 ч.4 ст.183 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, при поставленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Із урахуванням вищевказаного, а також того, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, відтак порушує основоположні цінності суспільства, а тому жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 щодо виконання ним процесуальних обов`язків та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти вище зазначеним ризикам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176178, 183, 184, 194 КПК України, просять клопотання задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечили в судовому засіданні щодо обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати йому домашній арешт або визначити розмір застави, підозрюваний визнає , що він наніс один удар в голову потерпілому , а потім один удав в голову іншому потерпілому від чого вони впали на бруківку, а потім наніс удар по тулубу одного з потерпілих. Однак потім він вже розбороняв інших підозрюваних і потерпілих. Він не буде уникати слідства та суду. В нього стійкі соціальні зв"язки. Вину він визнає частково, оскільки , на його думку, має бути інша кваліфікація його дій. Він не розуміє чому він наносив удари потерпілим, напевно його лихий попутав .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав, просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 , однак якщо суд визначить суму застави , то він не буде заперечувати.

Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Як зазначено у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011, п.32 рішення у справі «Фокс, Кампбел і Хартлі проти Сполученого Королівства» слідчий суддя (суд) повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.4 ст 183 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження слідчий суддя дійшов до висновку, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк ві 7 до 10 років, злочин, вчинений із застосуванням насильства , наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, розлучений та платить аліменти, одружений, потерпілим не відшкодовано шкоди, вину в скоєнні злочинів визнає лише частково, що свідчить що підозрюваний перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, впливати на потерпілих та свідків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, тобто мають місце ризики вказані слідчим в клопотанні про обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Львівська установа виконання покарання №19».

Тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він підозрюється, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому наявна необхідність у обранні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку без визначення розміру застави .

На підставі викладеного, керуючись ст.194 КПК України, суд,

у х в а л и в:

клопотання задоволити. Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29.12.2022 року включно , без визначення розміру застави та поміщення останнього у ДУ «Львівська установа виконання покарання №19».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_14

Копію ухвали вручити підозрюваному та скерувати до ЛУВП №19 УДПтСУ у Львівській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Львівського апеляційного суду подається протягом п`яти днів з дня її оголошення через Сокальський районний суд.

Слідчий суддя : ОСОБА_1