Справа № 497/590/23
Провадження № 1-кс/497/239/23
УХВАЛА

27.03.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Болград, клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малоярославець Другий Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2023 року слідчий відділення №2 СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

З клопотання вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000197 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова громадян України поза межами пункту пропуску, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Процесуальне керівництво по даному кримінальному провадженні здійснюється Болградською окружною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням установлено, що 19.03.2023 року приблизно о 12:00 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Малоярославець Другий Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, при невстановлених слідством обставинах, вступив у спільну протиправну змову з невстановленою слідством особою, направлену на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, поза встановлених пунктів пропуску, з корисливих мотивів.

Відповідно до розробленого плану та заздалегідь розподілених між собою ролей, невстановлена слідством особа, підшукувала осіб, які бажали здійснити протиправний перетин державного кордону України до Республіки Молдови за грошову винагороду, а ОСОБА_4 повинен переправити осіб через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску.

В зазначений період часу, невстановлена слідством особа підшукала групу осіб, яка складалась з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та трьох осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ та продовженого Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 року № 2119-ІХ, продовжено Указом Президента від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2212-IX від 21.04.2022 року, продовжено Указом Президента України № 355/2022 від 22.05.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, продовжено Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 року № 573/2022, продовжено Указом Президента України № 752/2022 від 07.11.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року № 2738-ІХ, продовжено Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.02.2023 року № 2915-IX, не мали законних підстав перетнути державний кордон у відповідному прикордонному пункті пропуску, у зв`язку з забороною виїзду за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Невстановлена слідством особа, виконуючи свою роль у спільному умислі, з метою протиправного незаконного збагачення, повідомила ОСОБА_8 та трьох осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про необхідність оплати наданих послуг у розмірі від 3000 до 5000 доларів США кожним із зазначених осіб, що мають намір незаконно перетнути державний кордон України.

ОСОБА_4 будучи мешканцем прикордонного населеного пункту, розташованого поблизу українсько-молдовського державного кордону, добре орієнтованими на місцевості, володіючи інформацією про розміщення місцевих пунктів пропуску та розклад чергувань змінних нарядів працівників Державної прикордонної служби України в указаному районі, діючи з корисливих мотивів, реалізуючи спільну змову разом з невстановленою слідством особою, вказівками, порадами та забезпеченням засобів скоординували ОСОБА_8 та трьох осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прибути 21.03.2023 року до Старосінної площі м.Одеса, куди останні й самостійно прибули.

Діючи у відповідності до раніше досягнутої спільної домовленості про організацію незаконного переправлення зазначеної групи осіб через державний кордон України 21.03.2023 року близько 11:00 години, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 в обумовленому раніше місці зустрів ОСОБА_8 та трьох осіб на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звідки на маршрутному таксі відправилися до міста Білгород-Дністровський Одеської області.

В подальшому, відповідно до розробленого спільного плану, 21.03.2023 року біля 13:00 години, ОСОБА_4 у знаходячись на автостанції м. Білгород-Дністровський замовив маршрутне таксі до м. Арциз Болградського району Одеської області та разом з вказаними чотирма особами виїхали до обумовленого місця.

Надалі, 21.03.2023 року приблизно о 17:00 годині, прибувши до м. Арциз, ОСОБА_4 замовив інше маршрутне таксі, на якому останні прибули до с.Красне Болградського району Одеської області, для очікування подальших вказівок від іншої невстановленої особи.

У подальшому, 21.03.2023 року, перебуваючи у с.Красне Болградського району одеської області, ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 частину грошових коштів у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, за його переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови, поза межами пунктів пропуску.

Далі, продовжуючи реалізацію спільного умислу, спрямованого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, поза встановлених пунктів пропуску, з метою забезпечення протиправного незаконного збагачення, бажаючи настання негативних наслідків у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України, ОСОБА_4 визначив місце незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме ділянку державного кордону України та Республіки Молдови в районі прикордонного знаку № НОМЕР_1 за межами с. Малоярославець Другий Болградського району Одеської області.

Визначив напрямок незаконного перетину державного кордону України з Республікою Молдова, ОСОБА_4 , керуючи діями зазначеної групи осіб, сприяючи порадами щодо забезпечення таємного від прикордонного контролю протиправного перетину кордону, з використанням особливостей ландшафту місцевості та його вищезазначених знань, пішки в період часу 21.03.2023 року о 21:00 годині направились з с. Красне Болградського району Одеської області через поля в бік с. Малоярославець Другий Болградського району Одеської області. 22.03.2023 року близько 04:00 годин за межами с. Малоярославець Другий, в південно-західній стороні, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_1 , на відстані 3 км від умовної лінії державного кордону України в напрямку с. Твардиця (Республіка Молдова), протиправні дії ОСОБА_4 були викриті співробітниками НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, та група осіб у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 затримана, а інші три особи на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 втекли в невідомому напрямку.

22.03.2023 року о 09:00 годині відділенням № 2 СВ Болградського РВП ГУ НП в Одеській області в порядку ст. 208 КПК України затриманий громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За результатами зібраних доказів о 18 годині 00 хвилин 22.03.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

Слідчий враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також особу підозрюваного ОСОБА_4 , тяжкість злочину, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду при фактичних обставинах цього кримінального провадження, обумовлюється й серед іншого, можливістю притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, зокрема суворістю передбаченого покарання за вчинення злочину, у якому обґрунтовано підозрюється останній, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років; наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, наявна група невстановлених слідством осіб, причетних до скоєння даного злочину, підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе повідомляти невстановлених слідством осіб, про хід досудового розслідування та надавати вказівки, які будуть перешкоджати встановлені істини у кримінальному проваджені. Окрім цього слід також врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні корисного кримінального правопорушення за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Окрім цього 27.03.2023 року в рамках розгляду данного клопотання захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, в якій посилається на те, що 22.03.2023 року на конфіденційному побачені з клієнтом ОСОБА_4 , від нього надійшла скарга підзахисного щодо застосування до нього насильства з боку працівників прикордонних органів при затриманні 22.03.2023 року о 04:00 годині на околиці с.Малий Ярославець Другий Тарутинського району Одеської області. При затриманні невідомими службовими особами з патруля прикордонної служби йому нанесенні тілесні ушкодження, що підтверджується фото сінців, копією протоколу фіксації скарг затриманого на катування, інші жорстокі, нелюдські або такі, що принижують гідність, види поводження від 22.03.2023 року, довідкою про проведення із затриманням, арештованим, перед поміщенням до ІТГ первинного медичного огляду у закладі охорони здоров`я від 22.03.2023 року, консультатівним висновком спеціаліста хірурга ОСОБА_12 з висновком щодо перелому VІІІ ребра з права, тому вона просить забезпечити невідкладне проведення судового-медичного обстеження її підзахисного ОСОБА_4 ; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, та звернув увагу суду на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного тяжкого злочину, та є достатньо підстав, які безпосередньо вказують на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде відповідати ризикам виконання підозрюваним його обов`язків. Також просив врахувати той факт, що після операційного втручання, ОСОБА_4 27.03.2023 року вранці покинув медичний заклад, відмовившись від подальшого лікування, про що не повідомив правоохоронні органи, хоча йому було відомо про пред`явлену підозру. Щодо заявленої скарги захисника ОСОБА_5 не заперечував щодо її задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням не погодилися, зазначили, що ОСОБА_4 покинув будівлю лікарні та направлявся у бік відділення поліції, коли був затриманий працівниками поліції, які чергували на блок пості, для встановлення особи (у нього був відсутній документ, який підтверджує особу). Захисник ОСОБА_5 надала письмове заперечення на клопотання, в якому зазначила, що її підзахисний перебуває в ургентному порядку на після операційному лікуванні у КНП Арцизькій ЦОЛ з діагнозом перфоративна виразка шлунку, перітоніт (до операції). За станом здоров`я він потребує реабілітаційного лікування після оперативного втручання. Жодний із заявлених слідством ризиків не існує, оскільки у слідства немає законних підстав вважати, що її підзахисний ОСОБА_4 буде переховуватися від досудового слідства та суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не зможе, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані. Її підзахисний взагалі є постраждалою особою від незаконних дій прикордонниками, що перевищили свої повноваження при затриманні, супротив ОСОБА_4 при цьому не вчиняв, виконував всі команди. Ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами. Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, не збирається, і протилежному немає жодних доказів. Тому на її думку подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами, тому клопотання не підлягає задоволенню. Одночасно захисник просить врахувати всі вищезначені чинники, які характеризують її підзахисного, врахувати вік та стан його здоров`я та його утриманців, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання. У тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; відсутність судимостей, тому вона просить обрати ОСОБА_4 найм`якіший запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. На задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 поданої в порядку ст. 206 КПК України наполягала частково, та не підтримала вимоги щодо вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного, а підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт нанесення йому при затриманні працівниками прикордонної служби тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження щодо заявленого клопотання та скарги дійшов наступного висновку.

Щодо обрання запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 внесений запис про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 332 КК України, з якого вбачається що в період часу з 21.03.2023 року на 22.03.2023 року невстановлена особа організувала незаконне переправлення осіб через державний кордон України за межами пункту пропуску «Малоярославець Перший-Чадир-Лунга», групою осіб з корисливих мотивів.

22.03.2023 року о 09:00 годині ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

За наявністю достатніх доказів, 22 березня 2023 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за ознаками: - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

В статті 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Так, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення ч.2 ст.8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980, скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного».

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000197 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України;

- повідомленням начальника НОМЕР_2 прикордонного загону підполковника ОСОБА_13 про виявлення кримінального правопорушення за наступних обставин, а саме, що 22.03.2023 року о 07:20 годині військовослужбовцями НОМЕР_2 прикордонного загону на напрямку Малоярославець Другий (України) Твардиця (Республіка Молдова) ділянці впс «Тарутине», припинено спробу незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Молдова поза встановленими пунктами пропуску;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, згідно якого 22.03.2023 року о 09:00 годині, на підставі п.1 ч.1 ст.208 КПК України, затриманий громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі свідчень якого встановлено, що в період часу з 21.03.2023 року на 22.03.2023 року особа чоловічої статі, встановлена досудовим слідством як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посприяв незаконному переправленню його та ще трьох осіб, через державний кордон України поза межами пункту пропуску, та отримав за це від ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, однак злочинні дії ОСОБА_4 були викрити працівниками ДПС України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який надав аналогічні ОСОБА_8 , свідчення щодо обставин скоєння злочину;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який надав аналогічні ОСОБА_16 , свідчення щодо обставин скоєння злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Зібрані на даному етапі докази є достатніми для пред`явлення підозри ОСОБА_4 , тому суд вважає обґрунтованим клопотання в цій частині.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчій відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та прокурор під час судового засідання, довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст. 177 КПК України та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може ухилитися від досудового слідства та суду, може створювати перешкоди для встановлення істини по справі шляхом знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, здійснювати вплив на свідків. На теперішній час в кримінальному провадженні наявна група невстановлених слідством, причетних до скоєння даного злочину, а підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, зможе повідомляти невстановлених слідством осіб, про хід досудового розслідування та надавати вказівки, які будуть перешкоджати встановлені істини у кримінальному проваджені. З урахуванням пред`явленої підозри, ОСОБА_4 підозрюється в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, організації та керівництві такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками таким чином зазначений факт також підтверджує, що при обранні менш суворого запобіжного заходу підозрюваний може покинути територію України та уникнути притягнення від відповідальності, тому суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 може вдатися до незаконних способів перетину державного кордону, що наддасть йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Факт зазначений захисником, про те що ОСОБА_4 знаходиться на ургентному порядку на після операційному лікуванні у КНП Арцизькій ЦОЛ, спростовується розпискою ОСОБА_4 про відмову від лікування, написану ним власноруч 27.03.2023 року.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, той факт, що він ніде не працює, тяжкість кримінального злочину, за яким він підозрюється, а також характер та умови вчинення злочину, пов`язаного з значними грошовими коштами, суд вважає за необхідне визначити заставу в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (максимальну межу) (2684.00 гривень х 80 = 214 720.00 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений до 21 травня 2023 року, слідчий суддя вважає за необхідне покласти наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування; не відлучатися за межі Болградського району без дозволу, слідчого, прокурора, або суду; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до її підзахисного насильства з боку працівників прикордонних органів:

Згідно із частиною 6 статті 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Тобто, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в частині надання їй належної медичної допомоги, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищатися саме судом.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п.72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Відповідно до п.2.3 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012 року медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Кожна особа має право на судовий захист.

Захист конституційних прав - це передбачені законом способи охорони таких прав у разі їх порушення будь-якими особами або державними органами.

Під способами захисту суб`єктивних прав особи слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених прав та вплив на правопорушника.

Метою судового розгляду будь-якої заяви про порушення конституційних прав та свобод є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд такої заяви з метою захисту порушених або невизнаних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Згідно п. 1.2 Порядку № 239/5/104 орієнтовний перелік закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі - орієнтовний перелік), визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та управліннями (відділами) Державної пенітенціарної служби України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Києві та Київській області, областях з урахуванням спеціалізації закладів охорони здоров`я та наявності умов, які дозволяють забезпечити ізоляцію осіб, узятих під варту.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво СІЗО.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Науменко проти України» та «Мельник проти України» визначено, що порушення статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не може мати місце лише в зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи, проте таке порушення може бути в зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги.

Відповідно до п.138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (YevgeniyAlekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Таким чином, надання медичної допомоги особам, узятим під варту, покладено на керівництво СІЗО, у зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність вжиття відповідних заходів реагування з метою зобов`язання керівництва закладу тимчасового утримання під вартою до організації негайного надання належної медичної допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, серед іншого, працівником правоохоронного органу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяви повинна проводитись неупередженою особою, та те, що при наявності підстав і доказів вказане захисником ОСОБА_5 діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а слідчий суддя, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, слідчий суддя вважає за необхідне доручити керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, яке поширює свою діяльність на Одеську область, провести перевірку зазначених підозрюваним ОСОБА_4 обставин про застосування щодо підозрюваного методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000197 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та його затримання, працівниками прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 176-178,182,183,184, 206, 216,395КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Мало Ярославець Другий Тарутинського району Одеської області, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 56 (п`ятдесят шість) днів з утриманням його в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду, і з цього часу рахувати строк тримання під вартою.

Строк дії ухвали - до 21 травня 2023 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у межах 80 (вісемидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720.00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування; не відлучатися за межі Болградського району без дозволу, слідчого, прокурора, або суду; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 21 травня 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати начальника Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» негайно організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 із залученням лікарів, відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104.

Контроль за виконанням цього зобов`язання покласти на прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для негайного виконання.

Про прийняті заходи повідомити слідчого суддю Болградського районного суду Одеської області та слідчого, прокурора в даному кримінальному провадженні шляхом надання відповідних підтверджуючих документів.

Доручити керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, яке поширює свою діяльність на Одеську область, провести перевірку зазначених підозрюваним ОСОБА_4 обставин щодо застосування до нього незаконних методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000197 від 22.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та його затримання, працівниками прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у відповідності з вимогами Закону України «Про державне бюро розслідувань» та нормами КПК України.

Копію ухвали та клопотання підозрюваного з додатками направити до Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв, за адресою: 54020, Миколаївська область,Миколаїв, Погранична, будинок 9.

Перевірку провести у найкоротший строк, про результати якої невідкладно повідомити слідчого суддю Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на директора Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаїв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.03.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1