Справа №949/1294/22
Провадження №1-кп/949/97/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000138 від 08 вересня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального Кодексу України,

В С ТА Н О В И В:

08 вересня 2022 року близько 19 години, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в місті Дубровиця, по вулиці Перемоги Сарненського району Рівненської області, де, під час конфлікту з ОСОБА_5 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в область лівого вуха, в результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді суцільного синця лівої вушної раковини з продовженням на завушну ділянку, яке згідно висновку експерта, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 , свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України визнав частково та дав суду показання, що 08 вересня 2022 року, коли він гнав додому корову, то у нього із ОСОБА_6 виникла суперечка, в яку втрутилась ОСОБА_5 . Він за це схопив останню за волосся, після чого відпустив і конфлікт припинився. При цьому додав, що потерпілу він не бив. При обранні міри покарання покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 08 вересня 2022 року близько 19-ї години вона гнала додому корову. Позаду її гнав корову ОСОБА_4 , який про щось сперечався із ОСОБА_6 . Згодом ОСОБА_5 почула, що ОСОБА_4 почав ображати ОСОБА_6 нецензурними словами. Так як остання була значно старшою за нього, то ОСОБА_5 зробила йому зауваження. Після цього, ОСОБА_4 відразу підбіг до ОСОБА_5 та вдарив її кулаком в ділянку вуха, а далі схопив її за волосся і почав трусити голову. Від цього ОСОБА_5 почала кричати і до них прибіг ОСОБА_7 , який також поряд йшов і відтягнув ОСОБА_4 . Також додала, що вибачення у неї ОСОБА_4 не просив. При обранні міри покарання погодилася з думкою прокурора.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, доведена сукупністю доказів, зібраних по кримінальному провадженню, перевірених і досліджених в судовому засіданні, зокрема показаннями свідків обвинувачення:

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що восени 2022 року, точно дати не пам`ятає, вона разом із ОСОБА_5 гнала додому корів. Поряд йшов ОСОБА_4 , який ображав ОСОБА_6 нецензурними словами. ОСОБА_5 вирішила за неї заступитися і зробила ОСОБА_4 зауваження, проте у відповідь ОСОБА_4 вдарив її кулаком у вухо та схопив за волосся. Після цього до них прибіг ОСОБА_7 і відтягнув ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що коли він гнав корови, то побачив, що ОСОБА_4 схопив потерпілу за волосся, після чого він його відвів.

Аналізуючи вищезазначені покази свідків, допитаних в судовому засіданні, суд вважає їх такими, що в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і показання свідків не викликають сумнівів в їхній об`єктивності, оскільки є послідовними, які підтверджені в судовому засіданні та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: з висновку судово-медичної експертизи №274 + медичні документи від 20 вересня 2022 року встановлено, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: «суцільного синця лівої вушної раковини з продовженням на завушну ділянку». Вказане ушкодження виникло внаслідок травматичної (ударної) дії тупим твердим предметом та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.15-18).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, які у суду не викликають будь-яких сумнівів щодо їх достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена, а його умисні дії, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий, на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

В обвинувальному акті вказано обставиною, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Проте під час судового розгляду такої пом`якшуючої обставини не було встановлено, оскільки щире каяття засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини, характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, вибаченні перед потерпілими та прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (Постанова ВС/ККС № 166/1065/18 від 18.09.2019 р.). Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином допомогти потерпілій, а під час судового розгляду вступав з нею в суперчку, жодної шкоди потерпілій навіть не намагався відшкодувати і вибачення не просив.

Тому суд не може формально віднестися до визначення поняття щирості каяття, оскільки такого в процесі судового розгляду не встановлено, а ототожнювати його з частковим визнанням вини є неприпустимим. На підставі наведеного суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до положень ст.66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Натомість обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу покарання обставину та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений частково визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, та вважає необхідним й достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

Майнової шкоди не завдано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1