Справа № 487/2274/22
Провадження № 1-кс/487/200/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2023 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000221 про продовження строку дії запробіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підозрюваній у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

та клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2023 старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 про продовження строку дії запробіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підозрюваній у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, до 18.02.2023.

У клопотанні слідчий зазначив, що у проваджені першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000221 за ч.2 ст.111, ч.7 ст.111-1 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон) Державна кримінально-виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Частиною 1 ст. 6 вказаного Закону Державна кримінально-виконавча служба України здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори є правоохоронними органами.

З огляду на це, ОСОБА_4 , будучи посадовою особою Управління забезпечення діяльності у південному регіоні Департаменту з питань виконання покарань Міністерства юстиції України, яке входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України та здійснюючи правозастосовні та правоохоронні функції, є працівником правоохоронного органу.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями ст.ст. 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької, Луганської, Херсонської, Миколаївської, Запорізької, Харківської, Сумської, Чернігівської областей відноситься до території України.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907, IV Женевською конвенцією 1949, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Статтею 42 Додатку до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї суходільної війни, 1907 року, визначено, що територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно до Женевських конвенцій 1949 будь-які протиріччя, які виникають між двома державами і призводять до втручання збройних сил, є збройним конфліктом у розумінні статті 2, навіть якщо одна зі сторін конфлікту заперечує існування стану війни. При цьому не має значення, скільки триває конфлікт, або скільки нападів мало місце.

В той же час, 24.02.2022, військовослужбовці ЗС РФ на виконання наказу головного командувача рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України, здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, чим вчинили дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

З огляду на викладене, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, з 05:30 год. 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022), № 259/2022 від 18.04.2022 (затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022), № 341/2022 від 17.05.2022 (затверджено Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), № 573/2022 від 12.08.2022 (затверджено Законом України № 2500-IX від 15.08.2022) продовжено до 21.11.2022.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Херсонської області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, що підтверджується Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (зі змінами та доповненнями), представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Херсонської області були сформовані підрозділи силового блоку, які виконують функції правоохоронних органів, тим самим вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Разом з тим, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, будучи службовцем Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, з ідеологічних та корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, умисно вирішила сприяти підривній діяльності РФ у період воєнного стану, тобто передбачала, усвідомлювала характер своїх суспільно небезпечних дій і бажала настання суспільно небезпечних наслідків.

Так, громадянка України ОСОБА_4 , підтримуючи товариські відносини із ОСОБА_8 , яка проживає у м. Херсон (раніше перебувала на посаді начальника відділу по роботі з персоналом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія № 10»), з березня 2022 року до 18 серпня 2022 року, більш точної дати у ході досудового розслідування не установлено, здійснювала із останньою спілкування використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_1 за допомогою месенджерів «Telegram» та «Whatsapp».

При цьому, під час спілкування із ОСОБА_8 , а також іншими своїми знайомими, які проживають у м. Херсон, зокрема, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що Херсонська область є тимчасово окупованою російською федерацією територію, ОСОБА_4 неодноразово висловлювала своє прихильне ставлення до окупаційної влади та окремих її представників.

При цьому, 21.06.2022 об 11-44 год., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи месенджер «Telegram», надала користувачу з прив`язаним номером мобільного телефону НОМЕР_2 з ідентифікатором «Двк-10 ОСОБА_8 », тобто ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що остання з 31.05.2022 припинила трудові відносини з ДКВС України, та у червні 2022 року, але не пізніше 10.06.2022, більш точної дати у ході досудового розслідування не установлено, добровільно зайняла в незаконному правоохоронному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, посаду начальника відділу кадрів Управління служби виконання покарань по Херсонській області, після чого остання розпочала виконувати вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф на вищевказаній посаді, інформацію щодо персональних даних, місця проживання з прив`язкою до місцевості та приблизної адреси проживання, особистих номерів мобільних телефонів, адрес електронної пошти патріотично налаштованих працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які раніше проходили службу в установах Херсонської та Миколаївської областей та покинули вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією російською федерацією.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на надання допомоги іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, використовуючи месенджер «Telegram», 11.07.2022 о 13 год 43 хв шляхом направлення фотознімку документу у формі довідки користувачу з прив`язаним номером мобільного телефону НОМЕР_2 з ідентифікатором «Двк-10 ОСОБА_8 », надала інформацію щодо проходження військової служби у військовій частині Національної гвардії України патріотично налаштованого працівника Державної кримінально-виконавчої служби України, який раніше проходив службу в установі Херсонської області та покинув вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією російською федерацією та близькі родичі якого залишились на зазначених територіях.

Таким чином, за викладених обставин, здійснила діяльність щодо передачі представнику незаконного правоохоронного органу, а саме Управління служби виконання покарань по Херсонській області, особистих та інших даних окремих патріотично налаштованих громадян України.

18.08.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України; наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 19.08.2022 підозрюваній ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.10.2022 підозрюваній ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на тридцять днів.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.11.2022 підозрюваній ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.01.2023.

До закінчення дії ухвали слідчого судді, а саме до 16.01.2023, неможливо завершити досудове розслідування, по причинні необхідності проведення значної кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок експерта за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», призначеної постановою слідчого від 06.10.2022; та висновок експерта за експертною спеціальністю 1.2 «Лінгвістичне дослідження писемного мовлення», призначеної постановою слідчого від 23.12.2022; отримати у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації про абонентський номер оператора стільникового зв`язку № НОМЕР_1 за період часу з 00 год. 00 хв. 23.02.2022 по 18.08.2022, яким користувалась ОСОБА_4 ; провести одночасні допити за участю підозрюваної ОСОБА_4 та допитаними свідками, у показах яких містяться протиріччя; встановити місцезнаходження та допитати як свідків у кримінальному провадженні шість осіб зі списку, який був переданий ОСОБА_4

ОСОБА_8 ; на підставі зібраних доказів та з`ясованих фактичних обставин кримінального правопорушення повідомити про остаточну підозру ОСОБА_4 ; провести інші слідчі (розшукові) дії направлені на встановлення об`єктивних обставин вчиненого кримінального правопорушення, необхідність у яких може виникнути за наслідками проведення вищезазначених процесуальних дій; виконати вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України; скласти та направити до суду обвинувальний акт.

Результати вищевказаних процесуальних дій мають значення для отримання доказів, які підтвердять причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження.

Для проведення вказаних процесуальних та слідчих дій органу досудового розслідування необхідно не менше місяця.

Крім того, слідчий зазначив, що наявні при обрані та продовженні слідчим суддею строку дії запобіжного заходу, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст..177 КПК України, на теперішній час не зменшилися.

13.01.2023 захисник ОСОБА_7 подав до суду клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання зазначив, що підозра пред`явлена його підзахисній є необґрунтованою, її повідомлення здійснено не уповноваженою особою, так як досудове розслідування слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві здійснюється з порушенням вимог підслідності, оскільки ОСОБА_4 не є працівником правоохоронного органу.

Зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, як на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчинені вказаного кримінального правопорушення, так і на підтвердження наявності ризиків, на продовження існування яких посилається слідчий у клопотанні.

Одночасно, враховуючи наявність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, яка одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем роботи вважав за доцільне змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених положеннями ст.194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого просив задовольнити продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування до 18.02.2023.

Клопотання захисника про зміну підозрюваній запобіжного заходу просив залишити без розгляду з урахуванням приписів ч.5 ст.201 КПК України, оскільки клопотання захисника ОСОБА_7 яке містило аналогічні обставини уже було предметом розгляду слідчим суддею.

У судовому засіданні захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 у задоволенні клопотання слідчого просив відмовити, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.2 ст.111 КК України

Крім того, зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування на теперішній час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які слідчим зазначено у клопотанні, та які б виправдовували продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

При цьому зазначив, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 може бути забезпечена шляхом застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням чого просив клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити з підстав викладених захисником ОСОБА_7 у клопотанні про зміну запобіжного заходу.

Клопотання захисника просила задовольнити, враховуючи наявність у неї міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, знаходження на її утриманні двох неповнолітніх дітей, змінити обраний відносно неї запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених положеннями ч.5 ст.194 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що упровадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві перебуває кримінальне провадження №0000221 від 13.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.7 ст. 111-1 КК України.

18.08.2022 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі, допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

19.08.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва до підозрюваної було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» без можливості внесення застави.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31.08.2022 зазначену вище ухвалу слідчого судді залишено без змін.

13.10.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва строк дії запобіжного заходу обраного підозрюваній ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» було продовжено до 18.11.2022.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27.10.2022 зазначену вище ухвалу слідчого судді залишено без змін

18.11.2022 Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 13.06.2022 продовжено до п`яти місяців, тобто до 18.01.2023.

18.11.2022 ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва строк дії запобіжного заходу обраного підозрюваній ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» було продовжено до 16.01.2023.

Ухвалою слідчого судді від 12.01.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000221 від 13.06.2022 продовжено до шести місяців, тобто до 18.02.2023.

Таким чином наразі триває досудове розслідування у кримінальному проваджені.

За положеннями ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.111 КК України підтверджується наступними наданими до клопотання доказами:

- протоколом обшуку від 18.08.2022, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 , у ході проведеного якого виявлено оригінал довідки з інформацію щодо проходження військової служби у військовій частині Національної гвардії України патріотично налаштованого працівника Державної кримінально-виконавчої служби України, який раніше проходив службу в установі Херсонської області та покинув вказані території у зв`язку із їх тимчасовою окупацією Російською Федерацією та близькі родичі якого залишились на зазначених територіях. Також, у мобільному телефоні, яким користується ОСОБА_4 виявлено листування з вищевказаними особами щодо обставин, які є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.08.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.09.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.09.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.10.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.10.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.10.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 08.11.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 27.10.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 25.10.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.12.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 23.12.2022;

-протоколом огляду вилученого 18.08.2022 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме в квартирі АДРЕСА_1 , який належить та яким користувалась ОСОБА_4 від 19.09.2022.

Слідчий суддя критично оцінює доводи підозрюваної про необґрунтованість пред`явленої їй підозри, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

- Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

-

- Твердження сторонни захисту, в тій частині, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) з порушенням правил підслідності, слідчий судя вважає безпідставними, оскільки зідно ч. 5 ст. 36 КПК України, Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», підслідність кримінальних правопорушень, вчинених на тимчасово окупованій території, визначається Генеральним прокурором або першим заступником чи заступником Генерального прокурора, який виконує обов`язки Генерального прокурора. Матеріали досудового розслідування щодо кримінальних правопорушень, кримінальні провадження щодо яких знаходяться на стадії досудового розслідування, повинні бути передані у розумний строк органам досудового розслідування, визначеним Генеральним прокурором або першим заступником чи заступником Генерального прокурора, який виконує обов`язки Генерального прокурора.

Постановою виконувача обов`язків Генерального прокурора від 20.07.2022 року підслідність кримінального провадження №0000221 від 13.06.2022 року визначено за слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. Здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000221 доручено прокурорам Миколаївської обласної прокуратури.

Крім того, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні слідчим суддею при розгляді клопотань про обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу та продовження строку його дії, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі чи довічного позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, а оскільки, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 систематично спілкується із особами, які перебувають на тимчасово окупованій російською федерацією території та перебувають на посадах у незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, може переховуватися саме на непідконтрольній на даний час Україні території. Крім того, оскільки, не дивлячись на воєнний стан, в Україні не діє заборона щодо перетину державного кордону жінками, відповідно ОСОБА_4 має можливість виїхати за кордон та скористатись пільгами та наданими європейськими країнами можливостями для біженців для подальшого перебування за кордоном та уникненням кримінальної відповідальності.

Також продовжує існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Таким чином ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Одночасно слідчий судя зазначає, що прокурором на даній стадії досудового розслідування не доведено продовження існування рнизику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Під час розгляду клопотання прокурором, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо завершити досудове слідство у даному кримінальному провадженні у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості процесуальних та слідчих дій, зокрема, необхідно: отримати у оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» тимчасовий доступ до речей і документів, а саме інформації про абонентський номер оператора стільникового зв`язку № НОМЕР_1 за період часу з 00 год. 00 хв. 23.02.2022 по 18.08.2022, яким користувалась ОСОБА_4 ; провести одночасні допити за участю підозрюваної ОСОБА_4 та допитаними свідками, у показах яких містяться протиріччя; встановити місцезнаходження та допитати як свідків у кримінальному провадженні шість осіб зі списку, який був переданий ОСОБА_4

ОСОБА_8 ; на підставі зібраних доказів та з`ясованих фактичних обставин кримінального правопорушення повідомити про остаточну підозру ОСОБА_4 .

Отримані в результаті вищезазначених слідчих і процесуальних дій докази мають важливе значення для закінчення досудового розслідування та подальшого судового розгляду.

При вирішенні питання щодо продовження підозрюваній строку дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу, а саме: той факт, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, під час її роботи на посаді заступника начальника відділу організаційно-штатної роботи Служби персоналу (на правах управління) Департаменту з питань виконання кримінальних покарань.

Також слідчий судя приймає до уваги данні про особу підозрюваної, яка одружена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не засуджувалася.

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження та не надає можливості перешкоджання інтересам досудового розслідування шляхом ухилення підозрюваної від слідства.

З урахувань положень ч.3 ст.197 КПК Україи, строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід встановити до 18.02.2023 року у межах строку досудового розслідування.

При вирішенні заявленого захисником підозрюваної клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя виходить з наступного.

За положеннями ч.ч.1,4 ст.201 КПК України, підозрюваний, до якого застосований запобіжний захід чи його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, яке розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання захисника, слідчий суддя зазначає, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 111 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Обставини, викладені у клопотанні щодо даних про особу підозрюваної, а також наявність міцних соціальних зв`язків, враховувалися слідчим суддею при вирішенні питання, щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Зазначені обставини у своїй сукупності є підставою для відмови у задоволенні клопотання захисника підозрюваної, за необґрунтованістю.

При цьому, слідчий суддя не вбачає підстав для залишення клопотання захисника без розгляду, про що заявляв прокурор, оскільки воно подано після спливу тридцяти днів з моменту постановлення попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-197, 199, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування до 18 лютого 2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»

Слідчий суддя: ОСОБА_1