Справа № 488/406/21
Номер провадження № 1-кп/488/95/23
У Х В А Л А

21.03.2023 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - авоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора відносно обвинувачених за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України ОСОБА_8 та за ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023 р. до суду надійшло клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обгрунтування свого клопотання прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити як безпідставного, вважали, що ризики заявлені прокурором та враховані при обранні судом запобіжного заходу за сплиненням значного часу перебування обвинуваченого під вартою зменшились, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, тому є підстави для обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні даного клопотання відмовити як безпідставного та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченого. В обгрунтування своїх заперечень сторона захисту послалась на необгрунтованість заявлених прокурором ризиків, на підтвердження яких не було надано прокурором жодного доказу, що через введення воєнного стану на Україні, коли заборонено виїзд чоловіків за межі України - ризик переховування від органів слідства та суду нівелюється, а також на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під вартою, виходячи із наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні багатоепізодного особливо-тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчинених повторно, організованою групою (6 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років, тобто суд приймає до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

При цьому, ОСОБА_4 , хоча і був офіційно працевлаштований, однак нелегальним джерелом його доходу, відповідно до обвинувального акту, слугувала його протиправна діяльність, пов`язана із незаконним збутом психотропних речовин; обвинувачений характеризується за місцем мешкання негативно, підтримує відносини з особами, схильними до вчинення злочинів та правопорушень, тому є слушними доводи прокурора щодо наявності ризику продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності.

Поміж іншого, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит інших обвинувачених та свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_4 заходів впливу на інших обвинувачених, а також на свідків, з метою надання ними показів на свою користь.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні у тому числі багатоепізодного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч.2 ст.309 КК України). Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.

Також, обвинувачений ОСОБА_8 до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав.

Враховуючи, що за версією обвинувачення ОСОБА_8 є одним з керівником організованої групи, тобто лідером по відношенню до осіб - виконавців, та враховуючи, що свідки обвинувачення, серед яких, як вказує сторона обвинувачення, є особи, які придбавали наркотичні засоби, та самі обвинувачені ще не допитані судом, то є слушними доводи прокурора про можливість незаконного впливу ОСОБА_8 на інших обвинувачених, а також впливу на свідків, з метою схиляння останніх до надання показів на його користь.

На думку суду, міцність соціальних зв`язків обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , не спростовують встановлених судом вищезазначених ризиків. Доводи захисників з цього приводу суд до уваги не приймає.

Щодо посилання захисників обвинувачених на недоведеність ризиків, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.

Про наявність вищезазначених ризиків свідчить і те, що інкриміновані ОСОБА_8 та ОСОБА_4 злочини, у тому числі стосуються продажу психотропних речовин, а також вчинені з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому під час затримання 15.06.2020 року, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого МОЦПЗ Миколаївської обласної ради, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 мали діагноз "гостра інтоксикація внаслідок вживання марихуани", що вказує на антисоціальну спрямованість обвинувачених та дає підстави для критичної оцінки їх моральних якостей.

Поміж іншого, суд звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявністю реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинувачених під вартою не завершений, а, принаймні, ризикі, зазначені прокурором, продовжують мати місце дотепер, суд погоджується із доводами клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обох випадках, оцінюючи баланс між правом особи на свободу та суспільні інтереси безпеки, суд схиляється до думки, що саме суспільні інтереси безпеки з урахуванням особливої тяжкості інкримінованого правопорушення, репутації обвинувачених та наявних ризиків мають пріоритет.

З огляду на наведене, доводи захисників та обвинувачених, на переконання суду, не можуть свідчити про відсутність ризиків здійснення останніми вищевказаних дій у випадку застосування до них інших більш м`яких запобіжних заходів.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який відносно обвинувачених суд не вбачає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 20.05.2023 року включно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 20.05.2023 року включно.

Копію ухвали направити начальнику СІЗО м. Миколаєва.

У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.

У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1