Справа № 202/729/23
Провадження № 1-кс/202/2024/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Управлінням нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000229 від 19.07.2022, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст. 365-2 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, яка народилася у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, працює заступником директора з виховної роботи Новомосковського фахового кооперативного коледжу економіки та права ім. С.В. Литвиненка, раніше не судимій, не заміжній, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 -

ВСТАНОВИВ:

08.03.2023 прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000229 від 19.07.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Під час досудового розслідування за інформацією УСР в Дніпропетровській області встановлено організовану злочинну групу осіб з міжрегіональними зв`язками, які разом із співучасниками організував шахрайську схему заволодіння земельними ділянками на території Новомосковського району Дніпропетровської області, використовуючи уразливий стан громадян (вік, хвороба, відсутність прямих спадкоємців), підробивши договори купівлі-продажу, свідоцтво права на спадщину, оформили за собою або іншими підконтрольними особами і в подальшому передали на сільськогосподарське підприємство для отримання неправомірної винагороди.

За отриманими в ході розслідування даними встановлено, що протягом 2018-2019 років, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , та інші на теперішній час не встановлені особи, в порушення вказаних вище положень Конституції України, Закону України «Про Нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Земельного та Цивільних кодексів України та інших, діючих на той момент нормативно-правових актів, вчинили тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення, направлені проти власності, у сфері господарської діяльності, а також у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_6 , який є колишнім головою Новомосковської РДА Дніпропетровської області, а також депутатом Новомосковської районної ради Дніпропетровської області, та має впливові зв`язки серед представників державних органів та органів місцевого самоврядування Новомосковського району та Дніпропетровської області, протягом 2018-2019 років, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння земельними ділянками сільськогосподарського призначення, розташованих на території Новомосковського району Дніпропетровської області. Для реалізації злочинного умислу розробив злочинний план, відповідно до якого ОСОБА_6 разом з іншими, на теперішній час не встановленими особами, займались пошуком земельних ділянок сільськогосподарського призначення без належного правового оформлення права приватної або комунальної власності за певними громадянами або відповідних територіальних громад, та з метою подальшої їх державної реєстрації вирішили реєструвати право власності на земельні ділянки на підконтрольних осіб, шляхом підробки свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданих нібито приватним нотаріусом Новомосковського МНО ОСОБА_9 , яка ще з 2014 року припинила свою діяльність (реєстраційні та спадкові справи передані в архів).

Так, ОСОБА_6 підшукав на теперішній час не встановлену особу, яка виготовила нотаріальні бланки свідоцтва про праву на спадщину за заповітом, до яких внесла завідомо неправдиві відомості про спадкоємця, яким виступили підконтрольні особи, об`єм спадкового майна, зокрема до якого включена земельна ділянка із зазначенням конкретного кадастрового номеру, та дату видачі свідоцтва минулими роками, при цьому серія та номер нотаріального бланку вказувались такі, щоб при перевірці у відкритому Інтернет-ресурсі державних органів вони відповідали дійсним нотаріальним бланкам свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Для подальшої реалізації злочинного плану заволодіння земельними ділянками та подальшої легалізації таких дій, ОСОБА_6 , залучив свою співмешканку ОСОБА_4 , які разом залучили своїх знайомих та родичів, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в свою чергу повинні були отримати сфальсифіковані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, замовити виготовлення технічної документації щодо відновлення (встановлення) меж земельних ділянок у землевпорядній організації, та виступати в подальшому під виглядом законних власників земельних ділянок.

При цьому, ОСОБА_4 на виконання відведеної їй ролі, достовірно знаючи що відповідно до встановленого законом порядку вона не отримувала майно шляхом оформлення спадщини за заповітом, також виступила спадкоємцем в тому чи іншому підробленому свідоцтві про право на спадщину за заповітом, тобто нібито законним власником таких земельних ділянок, здійснювала державну реєстрацію таких земельних ділянок за собою, разом із ОСОБА_7 внесла до договорів оренди земельних ділянок недостовірні відомості щодо походження права власності на вказані земельні ділянки не тільки у себе, а й у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а саме на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а також разом із ОСОБА_7 , внесла до Актів прийому-передачі об`єкта за договором оренди землі недостовірні відомості щодо передачі таких земельних ділянок від вказаних осіб до фермерського господарства, тобто в подальшому передала їх в оренду підконтрольному фермерському господарству, а також залучала для таких же цілей довірених осіб, якими виступили близькі родичі та знайомі.

В свою чергу, ОСОБА_7 , будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_6 та вказаних вище осіб, за попередньою змовою між собою, на виконання відведеної їй ролі, повинна була зареєструвати в установленому законом поряду фермерське господарство, як юридичну особу, виступати директором та засновником такого господарства.

Так, 23.05.2018, ОСОБА_7 , зареєструвала Фермерське господарство «Яровите» (), та будучи його директором, бажаючи спільно з іншими заволодіти земельним ділянками та отримувати неправомірну вигоду за їх користування, для надання вказаній злочинній схемі законного вигляду, а також подальшої фактичної легалізації отриманих доходів від користування незаконно оформленими земельними ділянками, знаючи про відсутність законного походження права власності на такі земельні ділянки, внесла до договорів оренди земельних ділянок недостовірні відомості щодо походження права власності на вказані земельні ділянки у ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а саме на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, а також достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки від останніх ФГ «Яровите» () не передавались та ОСОБА_7 їх не отримувала, розуміючи, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, внесла до Актів прийому-передачі об`єкта за договором оренди землі недостовірні відомості щодо передачі таких земельних ділянок від вказаних осіб до ФГ «Яровите» (), та поставила в них свій особистий підпис та печатку ФГ «Яровите» (), тобто будучи посадовою особою ФГ «Яровите» () видала офіційні документи з завідомо неправдивими відомостями.

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати єдиний з ОСОБА_6 та іншими злочинний план, на виконання відведеної їй ролі, достовірно знаючи що відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону України «Про фермерські господарства» вона як голова ФГ «Яровите» () може письмово доручати виконання своїх обов`язків лише одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом, в порушення цих вимог надала від імені ФГ «Яровите» () довіреність ОСОБА_15 (який не є членом господарства та не працював у ньому за контрактом) для подальшої державної реєстрації права оренди незаконно присвоєних земельних ділянок за ФГ «Яровите» () на підставі укладених з ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 фіктивних договорів оренди.

Для проведення державної реєстрації ОСОБА_15 , отримавши від ОСОБА_7 довіреність та інші документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності та права оренди, звернувся до державного реєстратора Васильківської сільської ради Новомосковського району ОСОБА_8 .

Так, протягом 2018-2019 років, більш точний час на теперішній час не встановлено, але точно починаючи з 25.05.2018, державним реєстратором Васильківської сільської ради Новомосковського району ОСОБА_8 , виконуючи відведену їй злочинну роль, діючи в інтересах ОСОБА_6 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інших на теперішній час не встановлених осіб, отримавши від ОСОБА_15 свідоцтво про право на спадщину з недостовірними відомостями, в порушення п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952 (в редакції станом на 07.03.2018) умисно не перевірила підстави виникнення права власності на земельні ділянки, що в даному випадку нібито виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, шляхом обов`язкового запитування від органів влади, підприємств, установ та організацій, достовірно знаючи що такий документ виданий з порушенням вимог законодавства про Нотаріат, а також отримавши договори оренди земельних ділянок укладених між ФГ «Яровите» () та ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та які фактично укладені на підставі сфальсифікованих свідоцтв про право на спадщину за заповітом, не пересвідчившись відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952 (в редакції станом на 07.03.2018) у відповідності повноважень особи ОСОБА_16 , який подав документи для державної реєстрації прав, а саме законності таких повноважень останнього діяти від імені ФГ «Яровите» (), зловживаючи своїм повноваженнями державного реєстратора, з метою отримання неправомірної вигоди, розуміючи те, що такі свідоцтва не могли бути видані приватним нотаріусом Новомосковського МНО ОСОБА_9 , прийняла незаконні рішення та здійснила державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , використовуючи свідоцтв про право на спадщину за заповітом з завідомо неправдивими відомостями, а також похідного права у вигляді оренди за ФГ «Яровите» () за наступними земельними ділянками, а саме: :02:010:0207, :02:023:1034, :02:024:1091, :02:046:0785, :01:028:0351, :02:020:0239, :01:022:0463, :01:032:0535, :02:037:0291, :02:006:0124, розташованих на території Губиниської об`єднаної територіальної громади, загальною площею 42,67 га, загальна вартість яких відповідно до висновків судових оціночно-земельних експертиз становить 3 665 710 грн., що перевищує більше ніж 2730 разів неоподаткований мінімум доходів громадян, та є тяжкими наслідками, що в даному випадку призвело до матеріальної шкоди Губиниській об`єднаній територіальній громаді на вказану суму.

Таким чином, завдяки вказаним злочинним діям державного реєстратора Васильківської сільської ради Новомосковського району ОСОБА_8 , надано можливість ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , як директору ФГ «Яровите» (), досягти злочинних цілей та не тільки незаконно заволодіти вказаними земельними ділянками, шляхом обману (шахрайство), а також шляхом використання завідомо підроблених офіційних документів, а й набути, володіти та використовувати майно, щодо якого фактичні дані свідчать про його одержання злочинним шляхом, тобто фактично отримувати дохід від використання незаконно оформлених прав на земельні ділянки, що в даному випадку підпадає під ознаки легалізації майна, одержаного злочинним шляхом.

07.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки, є необхідність в обранні підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також зазначив, що застосувати інші, більш м`які запобіжні заходи не можливо з наступних причин: особисте зобов`язання - не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 , і попередити ненастання вищевказаних ризиків, так як дії останнього потребують постійного контролю; особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 окрім того такий запобіжний захід не забезпечить її належну процесуальну поведінку; застава - слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваної ОСОБА_4 , її рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу; домашній арешт - не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, так як місцеперебування останнього, особи з якими вона спілкується, а також інші її дії потребують постійного контролю з метою запобігання вищевказаних ризиків.

Крім того, ОСОБА_4 вчинила тяжкий та особливо тяжкий злочин, а тому, з метою забезпечення виконання покладених на неї обов`язків, враховуючи, що вчинене останньою кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі та ті обставини, що всі члени групи мають коштовні авто преміального класу, житлову та комерційну нерухомість, а також аналізом господарської діяльності створеного фермерського господарства встановлено, що за роки незаконного користування вказаними вище земельними ділянками, оборудки розраховуються десятками мільйонів гривень, а тому слід визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 1365 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 3 663 600 гривень, при цьому, визначити необхідність виконання ним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, не відлучатися із міста Новомосковськ та Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками, експертами, з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене просив слідчого суддю застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України,

у розмірі 1365 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 3 663 600 гривень.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вона не погоджується з обґрунтованістю підозри щодо неї і вважає, що не вчиняла ніяких злочинних дій. Крім того зазначила, що усі заявлені у клопотанні ризики є лише припущенням прокурора. Просила у задоволенні клопотання відмовити.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію підозрюваної, надав письмові заперечення на клопотання та додатково пояснив, що прокурором не доведена а ні обґрунтованість підозри, а ні наявність ризиків. Крім того, просив слідчого суддю під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу врахувати, що ОСОБА_4 має виключно позитивні характеристики. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши прокурора, підозрювану, захисника, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №000229 від 19.07.2022.

07.03.2023 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.365-2 КК України, за обставин викладених вище.

Крім ОСОБА_4 підозрюваними у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

У судовому засіданні прокурором доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 України, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме: інформуванням УСР у Дніпропетровській області ДСР НП України; матеріали виконаного доручення в порядку ст. 36 КПК України; відповіддю Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області на наданий запит в порядку ст. 93 КПК України; відповідями ДП «НАІС» на надані запити в порядку ст. 93 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколами проведення слідчих дій; відомостями, отриманими за результатами здійснення доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме відомостями що містяться в електронних Розділах, відкритих під час здійснення державної реєстрації прав власності на вказані вище земельні ділянки, зокрема відповідні витяги з реєстру прав власності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, договори оренди, акти приймання-передачі землі; висновками судових оціночно-земельних експертиз; протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно учасників кримінального провадження, зокрема відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 могла вчинити інкриміновані їй злочини.

Крім того, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у даному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна). Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому, слідчий суддя при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органу слідства та суду, зокрема, про відсутність перешкод для ОСОБА_4 покинути територію України свідчить те, що вона не є військовозобов`язаною, не заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Крім того, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження ризик впливу ОСОБА_4 на інших підозрюваних за провадженням, так як їй відомі їх анкетні дані, а тому вона без будь-яких перешкод, шляхом підкупу або умовлять, зможе змусити їх давати необхідні їй показання, які будуть заважати встановленню об`єктивної істини у справі.

Існування відповідного ризику обумовлено і тим, що показання інших підозрюваних щодо обставин вчинення злочину мають значення для Кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю, у тому числі опосередковано, впливати на підозрюваних у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Інших ризиків слідчим суддею не встановлено.

Також слідчим суддею оцінено в сукупності такі обставини: у разі визнання вини підозрюваної у скоєнні інкримінованих злочинів, їй загрожує відбування покарання у вигляді позбавлення волі; вік та стан здоров`я підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків за місцем постійного проживання; позитивні характеристики; відсутність судимостей.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені пунктом 1-2 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурором доведене, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_4 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 без будь-яких перешкод зможе переховуватися від слідства та суду та впливати на інших підозрюваних.

Однак, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відтак, ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: середній вік та нормальний стан здоров`я підозрюваної, її соціальні зв`язки за місцем мешкання; майновий стан; відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, приходжу до висновку про можливість визначення підозрюваній розміру застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У даному випадку слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що ОСОБА_4 застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, так як у судовому засіданні прокурором обґрунтована виключності випадку, як того вимагає абз.4 ч.5 ст.182 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що має місце виключність випадку та до підозрюваної необхідно застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме - 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На думку слідчого судді, такий розмір застави розумно і пропорційно співвідноситься з обставинами вчинення кримінальних правопорушень, та зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної, запобігти ризикам кримінального провадження та не є завідомо непомірним для неї з урахуванням:

- забезпеченого майнового стану підозрюваної;

- відомостей про фінансовий стан наближених до неї осіб (зокрема, чоловіка з яким вона мешкає без реєстрації шлюбу), який прямо чи опосередковано має відношення до досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні;

- реєстрації на підозрювану декількох земельних ділянок;

- відсутність відомостей про подальший рух коштів, отриманих за результатами передачі в оренду земельних ділянок;

- вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб на протязі тривалого часу тощо.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на неї такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона постійно проживає, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками та іншими підозрюваними за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193,194 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «ДНІПРОВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№4)» підозрюваній ОСОБА_4 на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 09 березня 2023 року по 07 травня 2023 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала втрачає силу 08.05.2023 року о 00 год. 00 хв., якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Одночасно обрати ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання нею обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 476 200 грн. 00 коп. (один мільйон чотириста сімдесят шість тисяч двісті грн. 00 коп.), яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на підозрювану у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона постійно проживає, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками та іншими підозрюваними за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити - два місяця з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «ДНІПРОВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№4)».

Продовження цього строку можливе у порядку передбаченому ст.199 КПК України

Вручити копію цієї ухвали підозрюваній негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ «ДНІПРОВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№4)».

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 10.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1