справа № 208/7135/22
№ провадження 1-кс/208/1783/22
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в межах кримінального провадження № 0001081 від 20.12.2022 року, ОСОБА_5 01.07.1985 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, який має середньо-професійну освіту, неодруженого, на утримання неповнолітніх дітей не маючого, не маючого місця постійної реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.12.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на строк до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки. 05.10.2015 року Дніпровським апеляційним судом вирок в частині призначення покарання скасовано, призначено покарання на строк до 5 років позбавлення волі. 09.12.2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року невідбуте покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі скорочено на Ѕ. 17.0.2022 року Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.08.2015 по 05.10.2015 рік. 19.01.2018 року звільнився з Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області №80 по відбуттю терміну покарання, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що 13.12.2022 року у період часу з 08:00 год. по 16:00 год. (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 перебував у приміщенні гаражу на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_7 , побачивши у дерев`яному ящику грошові кошти у розмірі 10 000 гривень, 500 євро та 100 злотих, у останнього виник умисел викрадення, вчинюване повторно, вказаного майна ОСОБА_7 з території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи повторно, 13.12.2022 року у період часу з 08:00 год. по 16:00 год. (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, крім того згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 знаходячись у приміщення гаражу, що розташований на вказаній території домоволодіння, таємно викрав з ящику, що там знаходився, майно належне потерпілому ОСОБА_7 , а саме грошові кошти у розмірі 10 000 гривень, 500 євро, що становить суму 19300 грн., відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 13.12.2022, та 100 злотих, що становить 822, 52 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 13.12.2022.

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 , залишив місце вчинення злочину, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 30 122, 25 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, у період часу з 14:00 год. 16.12.2022 року по 09:00 год. 17.12.2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 перебував біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та у останнього виник умисел на проникнення до приміщення гаражу вказаного домоволодіння та повторне викрадення звідти майна, яке знаходилося в ньому та могло мати майнову цінність.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи повторно, у період часу з 14:00 год. 16.12.2022 року по 09:00 год. 17.12.2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), усвідомлюючи, що він діє в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, крім того згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 р. №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 переліз через паркан вказаного домоволодіння, підійшов до дверей гаражу, що знаходиться на вказаній території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та шляхом відчинення дверей гаражу за допомогою ключа, що знаходився в замковій щилині зайшов до приміщення гаражу. Таким чином ОСОБА_5 проник до іншого приміщення.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , впевнившись, що в гаражу нікого немає тобто, що його дії є таємними, у період часу з 14:00 год. 16.12.2022 року по 09:00 год. 17.12.2022 року (більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено), викрав з ящику, що знаходився всередині гаражу майно, а саме грошові кошти у розмірі 110 000 гривень, 150 доларів США, що становить суму 5485,29 грн., відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 16.12.2022, 400 злотих, що становить суму 3313,36 грн., відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 16.12.2022 та ювелірні вироби які на праві власності належать ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_5 , у вищевказаний період часу, виніс за територію вказаного домоволодіння викрадене майно, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 118798, 65 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, поєднаного із проникненням до іншого приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, не має сталих соціальних зв`язків,знайомий з потерпілим та свідками, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що повідомлена підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримала з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосила на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від органів слідства або суду. Провину свою визнає в повному обсязі, потерпілому вже почав відшкодовувати суму збитку.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також просив обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що ризики, наведені слідчим та прокурором, є недоведені. Так, підозрюваний співпрацює зі слідством, відшкодовує шкоду. Має постійне місце проживання у квартирі свої матері. Зважаючи на це, захисник вважав, до запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілком забезм/печить належну поведінку підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 22.12.2022 року складено та повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 .

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, як позбавлення волі на строк до восьми років; що ОСОБА_5 не має сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, знайомий з потерпілим та свідками.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

1.Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду:

Підозрюваний не має сталих соціальних зв`язків (дружини, дітей, інших осіб на утриманні), крім цього останній вчинив тяжкий злочин. При цьому у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Все це вказує, що підозрюваний може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, що може виразитися у вигляді втечі.

2.Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості:

Підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та заробітку, не має міцних сталих соціальних зв`язків, що вказує на те, що він й у подальшому буде вчинювати кримінальні правопорушення майнової спрямованості з корисливих мотивів. Отже, може продовжувати свою протиправну діяльність. Окрім того, підозрюваний в минулому вже вчиняв злочини майнової спрямованості.

3.Незаконно впливати на свідка та потерпілого:

Підозрюваний не лише знайомий із потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а й знає адреси мешкання останніх, а тому, задля уникнення від кримінальної відповідальності, може здійснювати незаконний вплив. У зв`язку з чим він може спровокувати схилити їх до зміни своїх показань шляхом вмовлення, залякування, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюванийОСОБА_5 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В свою чергу, достатніх документів на спростування доводів, наведених слідчим та прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Щодо посилання підозрюваного на необґрунтованість підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.

Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

За таких обставин, враховуючи майновий стан підозрюваного та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, те, що підозрюваний неодноразово раніше судимий за вчинення злочинів майнової спрямованості, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн., яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати в межах кримінального провадження № 0001081 від 20.12.2022 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 01.07.1985 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк до 20 лютого 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює грошовій сумі розміром 198 480 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень).

У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 20 лютого 2023 року включно:

- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає Дніпропетровська обл., м. Кам`янське без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1