Справа № 524/154/23
Провадження №1-кп/524/275/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження №0000225 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.06.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., штраф сплачено 16.06.2016 року;

- 10.05.2017 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 15.02.2018 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. 185 ч.2, ст. 358 ч.1, 4, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4-х років 2-х місяців позбавлення волі;

- 25.04.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст. 185 ч.2, ст.186 ч.2, ст. 70 ч.1,4, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі;

- 12.07.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст. 289 ч.2, ст. 185 ч.2, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі, звільнений 11.11.2021 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 7 місяців 21 день

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України,

клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт від 09.01.2023 року та реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, наявних ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків.

Захисник ОСОБА_4 просив суд розглянути можливість обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, думки обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як вбачається із реєстру матеріалів кримінального провадження, відповідно до ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.11.2022 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 14.01.2023 року.

Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та кримінальними проступками, особу обвинуваченого, який раніше судимий, кримінальні правопорушення вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.07.2019, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, до затримання офіційно ніде не працював, тобто не мав офіційних джерел доходів, його стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 194, 314-316, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. м. Кременчука, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 60 днів, а саме до 10 березня 2023 року включно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_6