Справа №463/3247/22
Провадження №1-кс/463/6019/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням поданого в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту на майно. Просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 травня 2022 року на земельну ділянку з кадастровим номером :90:941:0031, площею 0,0716 га,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 .
Вважає, що слідчий суддя неправомірно наклав арешт на вказане нерухоме майно, оскільки право власності у його довірителя на вказане майно виникло внаслідок укладення договору дарування №1782 від 21.07.2021 року,який посвідчений приватним нотаріусом, а відтак підстав для арешту такого майна не має. Крім того ствердив, що на даний час його довірителю підозра не пред`явлена, і вона не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000889 від 19.09.2016 року, а відтак дане майно підлягає поверненню законному володільцю, а тому просить скасувати арешт майна .
У судове засідання ні заявник, ні слідчий не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду вказаного клопотання належним чином, На адресу суду від заявника поступила заява про розгляд вказаного клопотання без його участі та прохання задоволити в повному обсязі, а відтак враховуючи вимоги КПК України вважаю за можливе првести розгляд клопотання у його відсутності.
Вивчивши клопотання про скасування арешта майна та матеріали кримінального провадження, вважаю, що заява про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.
Встановлено, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 травня 2022 року було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно у кримінальному провадженні № 0000889 від 19.09.2016 року, включаючи і земельну ділянку з кадастровим номером :90:941:0031, площею 0,0716 га,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Із змісту ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Так, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).
Тобто, накладення арешту на майно юридичної особи, з метою його конфіскації як виду покарання або заходу кримінально - правового характеру щодо юридичної особи, можливе у випадку здійснення провадження щодо такої юридичної особи та за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч.1 ст.132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Окрім того арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст.170 КПК України по суті являє собою форрму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та на відміну від двох останніх правових підстав не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Крім того зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим,його межі окреслені строками досудового розслідування,які в свою чергу чітко регламентуються нрмами ст.219 КПК України.Сама по собі незгода з ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили не може бути підставою для скасування такого арешту.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Розгляд кримінального провадження 0000889 від 19.09.2016 року, яке було досліджено в судовому засіданні слідчим суддею, на теперішній час не завершений, а саме провадження перебуває на стадії досудового розслідування і власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
З урахуванням викладеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.174,371-372 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання клопотання адвоката ОСОБА_3 поданого в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1