ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2747/22 Справа № 213/1519/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000546, № 0000572, №0000588 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг, громадянина України, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:
- 15.05.2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України,
Встановила:
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області віл 21 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 369 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців;
- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 1 ст. 369 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.
У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зараховано частково відбуте покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року з 29 травня 2018 року до 20 липня 2022 року.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
10 травня 2018 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні торгівельної зали косметичного відділу магазину «Єва-64» товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», розташованого в буд. № 25а на просп. Південному в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно взяв з торгівельного стелажу парфумовану воду «ММ Адьян Престіж Ароса» об`ємом 100 мл вартістю 799 грн та разом з викраденим майном намагався зникнути з місця вчинення злочину. При цьому ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівниками магазину. Таким чином, ОСОБА_7 намагався завдати потерпілому - ТОВ «РУШ» майнової шкоди в розмірі 799 грн.
Крім того, 16 травня 2018 року приблизно о 16.40 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля річки Кам`янка у с. Новгородка Кіровоградської області, знайшов поліетиленовий пакет, в якому знаходились запал УЗРГМ-2 та корпус гранати РГД-5, які він умисно вирішив залишити в себе, тим самим придбав вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, після чого переніс їх за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати. У подальшому, 17 травня 2018 року приблизно о 16:40 год. ОСОБА_7 , знаходячись на ринку «ПГЗК» на вул. Подлєпи, 37а в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, був зупинений працівниками поліції, якими в присутності двох понятих у нього було виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, спорядженим корпусом ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин, а також запал до гранати УЗРГМ-2, який є уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв; конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 та уніфікований запал ручної гранати УЗРГМ-2 з`єднуються між собою різьбовим з`єднанням, утворюючи ручну осколкову, наступальну гранату РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів та придатна до виробництва вибуху. Таким чином, ОСОБА_7 придбав, носив і зберігав указані вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.
Також 16 травня 2018 року приблизно о 16.40 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля річки Кам`янка у с. Новгородка Кіровоградської області, виявив поліетиленовий пакет, в якому знаходилась речовина зеленого кольору в подрібленому стані, яку він оглянув і зрозумів, що в пакеті знаходиться «канабіс», після чого в нього раптово виник злочинний умисел на незаконне придбання, шляхом привласнення знайденого, та зберігання наркотичного засобу - канабісу для власного вживання без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підняв пакет з наркотичним засобом та поклав у кишеню одягу, тим самим незаконно умисно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, після чого, незаконно зберігаючи його при собі, перевіз канабіс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Наступного дня, 17 травня 2018 року ОСОБА_7 , продовжуючи незаконно зберігати при собі придбаний наркотичний засіб, на громадському транспорті приїхав на ринок ПГЗК на вул. Подлєпи, 37а в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де приблизно о 16:40 год. був зупинений працівниками поліції, якими в присутності двох понятих в ході огляду в нього було виявлено та вилучено речовину зеленого кольору рослинного походження в подрібленому стані масою 17,046 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 15,652 г.
Крім того, 21 травня 2018 року приблизно о 14.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні торгівельної зали магазину «Продукти 41» товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет», розташованого в буд. № 34 на просп. Південному в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагався таємно викрасти з торгівельного стелажу алкогольного відділу пляшку «Віскі Glenfiddісh 12 років» об`ємом 0,5 л у коробці вартістю 923 грн. При цьому ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками магазину. Таким чином, ОСОБА_7 намагався завдати потерпілому - ТОВ «АТБ-маркет» майнової шкоди в розмірі 923 грн.
Разом з тим 17 травня 2018 року приблизно о 15.40 год. дільничним офіцером поліції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_10 в присутності ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 160 КУпАП за фактом здійснення останнім торгівлі з рук у невстановленому місці, а саме в парковій зоні на вулиці Савицького в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. При цьому ОСОБА_7 було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в Інгулецькому районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. 21 травня 2018 року приблизно о 12:45 год. ОСОБА_7 прибув до службового кабінету № 312 адміністративної будівлі Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, де висловив заступнику начальника сектору превенції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_11 , який є службовою особою, здійснює функції представника влади та наділений організаційно-розпорядчими функціями, намір про надання неправомірної вигоди в розмірі 1 000 грн за невчинення ним дій з використанням свого службового становища, а саме за ненаправлення для розгляду до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 035828 за ч. 1 ст. 160 КУпАП та інших матеріалів справи за вказаним фактом здійснення ОСОБА_7 торгівлі з рук у невстановленому місці. Про цей факт заступник начальника сектору превенції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області 21.05.2018 року повідомив начальника Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, подавши останньому відповідний рапорт із викладенням зазначених обставин, який у подальшому було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій і передано до слідчого відділу Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України. 26 травня 2018 року приблизно о 14:18 год. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_11 , знаходячись в службовому кабінеті № 312 адміністративної будівлі Інгулецького ВП КВ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Салтиківська, 9б, діючи умисно, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_11 є службовою особою, надав останньому неправомірну вигоду в розмірі 1 000 грн купюрами Національного банку України номіналом по 500 грн у кількості 2-х штук за невчинення дій відносно нього з використанням наданого ОСОБА_11 службового становища, а саме за ненаправлення для розгляду до Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 035828 за ч. 1 ст. 160 КУпАП та інших матеріалів справи за вказаним фактом здійснення ОСОБА_7 торгівлі з рук у невстановленому місці. 26 травня 2018 року зазначені грошові кошти в розмірі 1 000 грн були вилучені в ході проведення огляду приміщення службового кабінету № 312 Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити та призначити йому менш суворе покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні йому покарання судом першої інстанції не було належним чином враховано те, що він в повному обсязі визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, судовий розгляд було проведено в скороченому порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, а також - його вік, стан здоров`я, наявність матері похилого віку - 1948 року народження, тривалий термін перебування під вартою - з 2018 року.
Крім того, обвинувачений подав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому просить застосувати до нього вимог ст. 81 КК України.

- прокурор просить вирок змінити в частині призначення покарання та вирішення питання щодо речових доказів через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців;
-за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
-за ч. 1 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави майно, засоби та знаряддя вчинення злочину - грошові кошти у сумі 1000 гривень, які використовувались обвинуваченим для схиляння особи до вчинення службового злочину.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , в порушення вимог чинного законодавства, не було застосовано спеціальну конфіскацію.
Відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, конфіскуються.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст, 369 КК України 26 травня 2018 року, тобто після набрання чинності Закону України № 1019-VIII від 18.02.2016 року та доповнення Кримінального кодексу України ст.ст. 96-1,96-2.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину.
Однак судом першої інстанції не взято до уваги вищевказані вимоги закону та при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 369 КК України не застосовано положення ст.ст. 96-1, 96-2 КК України у вигляді спеціальної конфіскації у власність держави майно, засоби та знаряддя вчинення злочину - грошових коштів у сумі 1000 гривень, які використовувались обвинуваченим для схиляння заступника начальника сектору превенції Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області до вчинення службового злочину.
Крім того, прокурор зазначає, що у порушенням вимог ч.4 ст. 70 КК України, при призначенні обвинуваченому остаточного покарання шляхом складання покарань у виді обмеження волі та позбавлення волі, за правилами ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, не застосовано ст. 72 КК України.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просили їх задовольнити; проти задоволення апеляційних вимог прокурора заперечували.
Прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення частково, зазначила, що грошові кошти, які необхідно конфіскувати згідно вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, у дохід держави, є предметом злочину, а не засобом та знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України. Проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечувала.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляцій, колегія суддів дійшла до наступного.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані, однак не в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 369 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку, нетяжким та тяжким злочинами, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував під профілактичним наглядом у лікаря нарколога в період з січня 2000 року до травня 2003 року з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Також судом було взяти до уваги висновок органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом віднесено щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
Колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні покарання суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості покарання.
Враховуючи вищевикладені обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість наслідків, що настали для потерпілих, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання:
-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
-за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;
-за ч. 1 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року, остаточне вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Зазначений висновок є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. ст. 65 - 67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є справедливим, і підстав для його пом`якшення або збільшення - не знаходить.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом не було враховано наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а також його вік, стан здоров`я, наявність матері похилого віку - не заслуговують на увагу, оскільки були враховані судом першої інстанції в сукупності з іншими обставинами по справі.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого в частині необхідності призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, та вимог сторони обвинувачення в частині призначення обвинуваченому більш суворого остаточного покарання, - колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.
Не є обґрунтованими і апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Так, відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим певного строку призначеного покарання.
Отже, подане обвинуваченим клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення не може бути задоволено на даній стадії кримінального провадження та вирішується судом в порядку виконання вироку, згідно вимог ст. 537 КПК України.
Аналізуючи вимоги апеляційної скарги прокурора про незастосування судом вимог ст. 72 КК України при призначення обвинуваченому остаточного покарання, згідно ч.1 ст. 70 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно вимог ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно підпункту б) пункту1 частини 1 статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції вірно призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, при цьому фактично застосувавши вимоги ст. 72 КК України щодо переведення призначеного покарання у виді обмеження волі у покарання у виді позбавлення волі.
Не зазначення у вироку суду про застосування вимог ст. 72 КК України при призначенні остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, жодним чином не потягли за собою негативних наслідків, які слугують безумовними підставами для втручання у вирок шляхом його зміни, у зв`язку з чим апеляційні вимоги прокурора в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність визнається, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині обвинувального вироку підлягає зазначенню, зокрема, рішення суду щодо речових доказів.
Відповідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення, конфіскуються.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення.
Як вбачається з резолютивної частини вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року долю речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 1000 грн, які були предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, не вирішено.
Таким чином, суд першої інстанції вирішуючи питання про долю речових доказів в даному кримінальному провадженні, не взяв до уваги вищевказані вимоги закону щодо спеціальної конфіскації та при ухваленні вироку не вирішив дане питання із застосуванням положень ст. 96-1 КК України, а саме спеціальної конфіскації у власність держави предмету в вчинення злочину - 1000 гривень, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і що відповідно до ст. ст. 409, 413 КПК України, є підставою для зміни судового рішення.
Водночас, оскільки питання щодо спеціальної конфіскації речових доказів не погіршує правового становища обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для ухвалення нового вироку і вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, змінивши вирок щодо ОСОБА_7 в частині вирішення питання про долю речових доказів 1000 гривень.
Апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без змін.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - змінити.
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави предмет вчинення злочину - грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень, які використовувались обвинуваченим для схиляння особи до вчинення службового злочину.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк, з моменту отримання ним копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4