Справа № 201/7720/22
Провадження № 1-кп/201/824/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0001328 від 29.09.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (попереднє прізвище « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 » згідно актового запису про шлюб № 312 від 17.03.2022 року), уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні матір (зі слів), зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше 8 разів засудженого, останній раз: 19.08.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.15 ч.3 ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 19 грудня 2018 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
Реалізуючи свій злочинний умисел, ввечері 29.09.2022, по вул. Мандриківській в м. Дніпро ОСОБА_3 придбав пістолет та чотири патрони, який є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9мм Р.А. виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального (шумового) пістолета «ЕKOL Major» калібру 9 мм Р.А. Knall №EMI2-20110889 (виробництва Туреччини), в конструкцію якого внесені зміни, а саме: з каналу ствола видалений захисний елемент, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями) та заглушений газовідвідний отвір, та чотири патрони є бойовими припасами (з маркірувальними позначеннями «НsА 9 mm P.A.» та «ВІЙ 9 мм Р.А.») є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., виготовлені саморобним способом з використанням капсульованих гільз пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А. патрони придатні до стрільби. Після чого ОСОБА_3 почав незаконно носити та зберігати вказані предмети, без передбаченого законом дозволу при собі.

29.09.2022 року в період часу з 23:07 год. по 23:30 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Мандриківська, 173, в ході проведення огляду речей ОСОБА_3 , виявлено та вилучено пістолет та чотири патрони, який є ручною короткоствольною вогнепальною зброєю самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9мм Р.А. виготовлений шляхом переробки саморобним способом сигнального (шумового) пістолета «ЕKOL Major» калібру 9 мм Р.А. Knall №EMI2-20110889 (виробництва Туреччини), в конструкцію якого внесені зміни, а саме: з каналу ствола видалений захисний елемент, що перешкоджає проведенню пострілів кінетичними снарядами (кулями) та заглушений газовідвідний отвір, та чотири патрони є бойовими припасами (з маркірувальними позначеннями «НsА 9 mm P.A.» та «ВІЙ 9 мм Р.А.») є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., виготовлені саморобним способом з використанням капсульованих гільз пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А. патрон придатні до стрільби.

Вказаний пістолет являється вогнепальною зброєю та патрони які відносяться до бойових припасів, ОСОБА_3 незаконно придбав, носив та зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

2. Позиція обвинуваченого
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники не заперечували.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

4.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, вірно.

5. Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення за даним кримінальним провадженням обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання суд враховує вимоги ст.ст.65-67 КК України та роз`яснення, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, визнання вини, соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, вік.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.
При призначенні покарання суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За приписом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального правопорушення, визнання вини, щирого каяття, багаторазові судимості, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді побавлення волі на певний строк та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам його вчинення, обставинам, що пом`якшують покарання, даним про особу обвинуваченого із покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

5.Вирішення питання щодо цивільного позову
Цивільний позов відсутній.

6.Вирішення питання про долю речових доказів
Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

7.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 1132,68 грн, у зв`язку із проведенням судових експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався. Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст. 100, 369, 371-374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 1132,68 гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Речовий доказ: самозарядний гладкоствольний пістолет калібру 9 мм Р.А. та чотири патрони, який зберігається в камері зберігання ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 536 від 12.10.2022, спецпакет № 5682088 (а.п. 31), знищити.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1