Провадження №1-кп/127/457/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши в ході підготовчого судового засідання в приміщені суду в м. Вінниці, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено 27 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області з Вінницької окружної прокуратури Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає.

Крім того, прокурор в судовому засіданні додатково зазначив, що в даному обвинувальному акті, у формулюванні обвинувачення, міститься описка. Зокрема, зазначено, що ОСОБА_8 викрав майно в ОСОБА_8 . Натомість вірно, що ОСОБА_8 викрав майно в ОСОБА_9 . Зазначена технічна описка буде усунута прокурором під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення щодо ОСОБА_8 .

Представник потерпілого ОСОБА_7 у підготовчому судовому засідання просив суд обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури, у зв`язку з тим, що обсяг майна яке викрав ОСОБА_4 не відповідає тому обсягу, яке зазначено в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засідання підтримав думку та доводи адвоката ОСОБА_7 , а тому просив обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив суд обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури, у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України. А саме, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. А саме, як вбачається із повідомлення про підозру та змісту врученого ОСОБА_4 обвинувального акту за яким проводиться судовий розгляд, останній є не зрозумілий, так як виходить, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення відносно себе. Зокрема, згідно тексту обвинувального акту: « ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що таємно викрав майно ОСОБА_4 ». Дані порушення унеможливлюють суд прийняти рішення про можливість призначення судового розгляду на підставі цього акту, адже відповідно до вимог ч. 1 ст. 348 КПК України, в судовому засіданні головуючий зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, однак з огляду на наведене, виконати ці вимоги кримінального процесуального закону не можливо.

Вказані порушення неможливо усунути і під час судового розгляду у передбаченому ст. 338 КПК України порядку. Оскільки, по-перше дана процедура не передбачена ст. 314 КПК України на стадії підготовчого розгляду. По-друге ч. 1 ст. 338 КПК України передбачена можливість змінити прокурором обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Про нові фактичні обставини в даному випадку мова не йде.

Відповідно постанови Верховного Суду від 21.04.2021 року (справа №295/12923/19), вбачається, а саме: «Незважаючи на те, що чинним КПК не передбачені наслідки не співпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а тим більше в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена, судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнавалися істотними пору ненцями вимог КПК.

Щодо зазначеного кримінального провадження, коли обвинувальний акт, направлений до суду істотно відрізняється від повідомлення про підозру, по суті призвів до ситуації, коли ОСОБА_4 дезінформований в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що у свою чергу порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів легітимність висунутого обвинувачення.

Такі істотні порушення норм кримінального процесуального закону вказують на невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу, а тому він (обвинувальний акт) підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку захисника ОСОБА_5 та просив суд обвинувальний акт щодо нього повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

В частині 2 статті 291 КПК України зазначено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. У відповідності до вказаної норми закону, направлений до суду обвинувальний акт містить в собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, а також містить інші відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України. Крім того, обвинувальний акт містить в собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. До обвинувального акту додаються додатки, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України.

В складеному обвинувальному акті має міститися виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, проте у ньому не зазначено формулювання обвинувачення, яке слідчий та прокурор вважали встановленими.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо особи унеможливлює якісний і повний її захист.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Відповідно до положень п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Слід також зазначити, що формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватись на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості тощо.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 712/13361/15 (провадження51-1604км18) судове рішення за відсутності конкретного обвинувачення не може бути законним і обґрунтованим.

Суд констатує, що в обвинувальному акті, складеному стосовно ОСОБА_4 містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, також зазначена правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, як вважає суд, такий обвинувальний акт, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить повного обвинувачення, а сформоване у ньому обвинувачення є неконкретним та містить протиріччя, що позбавляє обвинуваченого належно усвідомлювати його суть та захищатись від нього.

При формулюванні обвинувачення мав бути викладений стислий зміст правопорушення із зазначенням вказаних ознак злочину, часу, місця і способу протиправних дій, в чому обвинувачується ОСОБА_4 , які наслідки від цього настали у потерпілого.

Не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, дослідивши виключно обвинувальний акт та додатки до нього, суд вважає, що вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого ОСОБА_4 на захист.

За таких обставин, керуючись принципом законності та верховенства права, закріплених у ст.ст. 8, 9 КПК України та дотримуючись вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка наголошує, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…», суд приходить до переконання, що зазначені недоліки при складанні обвинувального акту не можуть бути усунуті у підготовчому судовому засіданні, а тому суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що може потягнути ухвалення незаконного рішення, а також істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено 27 січня 2022 року до ЄРДР за №0000033, слід повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 291, 314, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено 27 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033, повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: