Справа № 308/2933/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004199 від 31 грудня 2018 рокуза обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004199 від 31 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що на теперішній час ризики, які зазначалися при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому, не відпали та продовжують існувати, зокрема: обвинувачений може переховується від суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, а також від 8 до 15 років позбавлення волі із конфіскацією майна відповідно, таким чином уникаючи покарання, яке йому загрожує у випадку засудження; може незаконно впливати на потерпілого та/або свідків, шляхом їх підкупу або залякування, оскільки такі безпосередньо судом (новим складом суду) ще не допитані; також у ході судового розгляду встановлено наявність ризику впливу на потерпілого ОСОБА_6 , оскільки останній у судових засіданнях неодноразово вказував на те, що хвилюється за своє здоров`я, у випадку зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наважився на відкрите вчинення особливо тяжкого злочину у громадському місці, у світлу пору доби, із застосуванням насильства проти життя та здоров`я особи.

Прокурор доповів про можливість призначення обвинувального акта та доданих до нього документів до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки таке є необґрунтованим. Заявила клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Вказала, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є виправданий на даний час та відсутні будь-які ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вже протягом чотирьох років перебуває під вартою, тобто не будучи засудженим знаходиться протягом дуже тривалого часу в умовах фактичного відбування покарання у вигляді позбавлення волі, зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження вже досліджені в першій інстанції, відбувся розгляд в апеляційній інстанції, на свідків обвинувачення не зафіксовано жодної спроби тиску чи іншого будь-якого впливу, у обвинуваченого відсутні наміри та навіть можливість спотворити чи якимось іншим чином пошкодити, приховати будь-який доказ по справі, так як всі матеріали та докази знаходяться або на відповідальному зберіганні сторони кримінального процесу або зберігаються стороною обвинувачення.

Додала, що обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності вперше, характеризується як за місцем проживання так і за місцем перебування в УВП № 9 тільки позитивно, має на утриманні матір похилого віку, брата - інваліда 3-ї групи, які потребують допомоги обвинуваченого, має постійне місце проживання та займався суспільно-корисною працею, одружений.

Також зазначила, що обґрунтування вини в інкримінованих ОСОБА_7 злочинах жодними належними доказами не підтверджена, тобто є припущенням обвинувачення.

Окрім того, можливість обвинуваченого виїхати за межі держави чи яким-небудь чином переховуватись від слідства та суду спростовується такими обставинами як: міцні зв`язки з родиною (турбота про матір, брата). У обвинуваченого можна вилучити паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон. Для військовозобов`язаного чоловіка призовного віку виїхати за межі України є також неможливим. Висновок обвинувачення щодо незадовільного майнового стану обвинуваченого є тільки припущенням та не ґрунтується на доказах. За весь період кримінального провадження не було жодної спроби підозрюваного, обвинуваченого уникнути будь-яким чином відповідальності чи переховуватись від слідства.

Просила врахувати, що припущення обвинувачення в тому, що обвинувачений може переховуватись від кримінального переслідування, побоюючись неминучості покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, в даному випадку є абсолютно безпідставним, так як обвинувачений вину в інкримінованих йому злочинах не визнає і навпаки - визнає саму подію злочину, свою участь та наслідки. Обвинувачений не визнає безпосередньо оцінку його дій, спрямованість умислу, тобто вважає кваліфікацію його дій як таку, що не відповідає об`єктивній та суб`єктивній стороні злочину.

Висновок обвинувачення щодо рішучості та холоднокровності обвинуваченого, який начебто холоднокровно напав на людину з ножем - не підтверджується самими ж свідками обвинувачення, які не бачили початку конфлікту (свідки Керецман та ОСОБА_9 ), та кадрами з відеокамери спостереження, згідно якої між потерпілим та обвинуваченим виникла бійка з застосуванням рук, кулаків, а що відбувалось далі - відомо тільки з показів потерпілого та свідків, які є зацікавленими особами, так як всі є давніми та добре знайомими потерпілого в даній справі.

Крім того, захисником надані документи, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: характеристику з місця реєстрації, свідоцтво про шлюб, посвідчення інваліда війни, видане на ім`я ОСОБА_10 , які вона просила врахувати про обранні запобіжного заходу.

Щодо призначення обвинувального акту у відкритому судовому засіданні не заперечувала, клопотань про повернення обвинувального акту прокурору не має.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника. Просив обрати йому запобіжний захід в нічний час доби з метою працевлаштування.

Прокурор та потерпілий заперечували проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004199 від 31 грудня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, складені із дотриманням вимог КПК України.

Кримінальне провадження підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження, або для розгляду питань про можливість затвердження угоди про примирення або угоди про визнання винуватості не має.

Судовий розгляд має проводитися у відкритому судовому засіданні, оскільки підстави для проведення закритого судового засідання відсутні.

За вказаних обставин кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому засіданні з викликом учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України. Обґрунтованість підозри не спростована належними та допустимими доказами та стверджується наявними в матеріалах справи документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому, суд зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 115, ч.4 ст.187 КК Україниза ступенем тяжкості є особливо тяжкими злочинами.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є дійсними та триваючими, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення. Застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, в даному випадку, не зможе запобігти наявним ризикам та досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 314, 315, 369-372, 392-395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та доданих до нього документів у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004199 від 31 грудня 2018 рокуза обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України на 01 лютого 2023 року о 14 год. 30 хв. в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: м. Ужгород, вул. Загорська, 53.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 24 березня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Кримінальне провадження розглядати колегіально судом у складі трьох суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Повний текст ухвали оголошено 25 січня 2023 року о 16 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3