УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 370/565/22

провадження № 51-3701ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянув клопотання, яке за своєю суттю є касаційною скаргою, засудженої ОСОБА_1 на постановлені стосовно неї судові рішення.

Суть питання

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженої ОСОБА_1 , в якій, як можливо зрозуміти з її змісту, вона просить переглянути кримінальну справу стосовно неї.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а відповідно до ч. 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.

У ст. 424 КПК України визначено судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Утім ОСОБА_1 до поданої нею касаційної скарги, не долучила копії оскаржуваних судових рішень, а зі змісту її скарги неможливо зрозуміти, які судові рішення вона оскаржує до касаційного суду.

Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК України, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 цього Кодексу та розглянути касаційну скаргу по суті.

Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджена ОСОБА_1 , обмежившись загальними фразами, не навела доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного їй покарання, з огляду на тяжкість вчиненого нею злочину, обставини його скоєння та дані про її особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК України та приписів статей 50, 65 КК України.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженою у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак з касаційної скарги засудженої ОСОБА_1 не можливо зрозуміти, яке саме рішення повинен ухвалити суд касаційної інстанції за наслідок розгляду її касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4