Єдиний унікальний номер 389/685/17
провадження №1-кп/389/66/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду міста Знам`янка об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001804 від 02 грудня 2014 року та за №0001841 від 10 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова середня, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого:

08 червня 2007 року Тернівським районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.1 ст.164, ст.76 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

28 жовтня 2008 року Тернівським районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.164, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі, 04 лютого 2010 року звільнився від відбування покарання умовно-достроково;

17 лютого 2011 року Тернівським районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.2 ст.164 КК України, з застосуванням ст.71 КК України, до 2 років 10 місяців обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.

04 жовтня 2014 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де у нього виник єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, а саме на крадіжку, належного ОСОБА_6 , металевого шиферу.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи, ОСОБА_4 , через неогороджену ділянку паркану, проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_4 виліз на дах сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_6 , лист металевого шиферу, вартістю 162,00 грн., після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 162,00 грн.

Продовжуючи свій єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, 08 жовтня 2014 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через неогороджену ділянку паркану, проник до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_4 виліз на дах сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_6 , лист металевого шиферу, вартістю 162,00 грн., після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 162,00 грн.

Продовжуючи свій єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, 15 жовтня 2014 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через неогороджену ділянку паркану, проник до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_4 виліз на дах сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_6 , лист металевого шиферу, вартістю 162,00 грн., після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 162,00 грн.

Продовжуючи свій єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, 30 жовтня 2014 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через неогороджену ділянку паркану, проник до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_4 виліз на дах сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_6 , лист металевого шиферу, вартістю 162,00 грн., після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 162,00 грн.

Продовжуючи свій єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, 25 листопада 2014 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через неогороджену ділянку паркану, проник до домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_4 виліз на дах сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_6 , лист металевого шиферу, вартістю 162,00 грн., після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 162,00 грн.

Всього протиправними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 810,00 грн.

01 грудня 2014 року, приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , (щодо якого вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, за ч.3 ст.185 КК України, від 12 квітня 2017 року набрав законної сили), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися у домоволодінні ОСОБА_9 , розташованому по АДРЕСА_2 , де у них виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, а саме на крадіжку, належних ОСОБА_10 , курей.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, відчинивши хвіртку, проникли до домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території двору, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , шляхом зривання скоб навісного замка, проникли до приміщення сараю, розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно викрали, належні ОСОБА_10 , 6 курей, вартістю 42 грн. кожна, загальною вартістю 252 грн, після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 252 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України визнав повністю і надав суду показання про те, що дійсно, протягом жовтня-листопада 2014 року скоював крадіжки металевого шиферу з даху сараю, що належить ОСОБА_6 .. В грудні 2014 року, разом з ОСОБА_8 , проникли до сараю, розташованого на території домоволодіння ОСОБА_10 , звідки таємно викрали курей. Всі крадіжки скоював в стані алкогольного сп`яніння.

В скоєному щиро кається, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений та його захисник, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке закон класифікує як тяжкий злочин, що він раніше судимий, характеризується за місцем проживання позитивно.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття, визнання своєї вини.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд відносить скоєння правопорушення щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння.

Інкриміновану досудовим слідством ОСОБА_7 , як обтяжуючу обставину, вчинення злочину повторно, не приймає до уваги, виходячи з того, що, відповідно до ст.35, ч.4 ст.67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів і їх правові наслідки» законодавець визначив, що в разі, коли будь-яка обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає за можливе призначити останньому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання, з іспитовим строком, та покладенням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України. На думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_7 саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною другою ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування, заподіяної внаслідок злочину, матеріальної шкоди в сумі 4000 грн., з урахуванням доведеності вини обвинуваченого та встановлення судом загальної суми заподіяної матеріальної шкоди на суму 810,00 грн., відсутності доказів на підтвердження суми позову саме 4000 грн., вбачається необхідним задовольнити частково на суму 810,00 грн..

Долю цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про відшкодування, в солідарному порядку, заподіяної внаслідок злочину, матеріальної шкоди в сумі 250 грн. вирішено під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 (єдиний унікальний номер 389/5581/14-к, провадження №1-кп/389/332/14).

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню - відсутні. Питання в частині речових доказів, а саме щодо тушок курей, вирішено під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 (єдиний унікальний номер 389/5581/14-к, провадження №1-кп/389/332/14), долю інших речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , на період іспитового строку, наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_4 з-під варти у залі суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином 810 (вісімсот десять) грн. 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме два металеві листи шиферу, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити на зберіганні у останнього.

Вирок може бути оскаржений, з урахуванням ч.3 ст.349 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1