ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/101/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження № 11-кп/817/77/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.3 ст.357 КК України та призначено йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2022 року, більш суворим за даним вироком, визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, зараховано частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2022 року.

Також зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк його попереднього увязнення з 7.07.2022.

В порядку КПК України вирішення питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 30 травня 2022 року о 16 годині 25 хвилин у ОСОБА_6 , раніше судимого за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, який перебував в приміщенні магазину «Тайстра», що розташований за адресою: вул. Йосипа Сліпого, 1, м. Тернопіль, виник злочинний умисел, направлений викрадення чужого майна. Так, 30 травня 2022 року о 16 годині 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, 30 травня 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні зазначеного магазину «Тайстра» став в чергу перед касою за потерпілою ОСОБА_9 та помітив, що на торговому стелажі вона залишила свій гаманець бежевого кольору без нагляду. Тоді ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, настання суспільно небезпечних наслідків, взяв правою рукою зазначений гаманець в якому знаходилися: грошові кошти в сумі 3000 гривень, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_9 та інші речі (студентський квиток на ім`я ОСОБА_9 , посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_9 , банківська карта АТ КБ «ПриватБанк» універсальна № НОМЕР_1 , банківська карта АТ КБ «ПриватБанк» для виплат № НОМЕР_2 , банківська карга АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_9 не становлять, після чого заховав його під куртку, яку тримав на правій руці та вийшов із вищевказаного магазину у невідомому напрямку.

Окрім цього, після вчинення крадіжки чужого майна в цей же день, тобто 30 травня 2022 року, ОСОБА_6 при огляді вмісту викраденого ним гаманця бежевого кольору, в повній мірі розуміючи, що в ньому знаходиться паспорт громадянина України та посвідчення водія, умисно таємно викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , № НОМЕР_4 , виданий 13.08.2021 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , № НОМЕР_5 , видане 06.06.2022. Після цього, ОСОБА_6 виконавши всі дії які вважав за необхідні, завершив злочин до кінця та з викраденими документами з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання. Посилається на те, що він визнав свою у скоєному, є особою немолодого віку, просить врахувати його незадовільний стан здоровя, а також навність на утриманні матері пенсійного віку, а тому просить призначити йому менш суворе покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінальних правопорушень, винуватості ОСОБА_6 у їх вчиненні, є правильними і ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достатніми в їх сукупності та взаємозв`язку для висновку про його винуватість у вчиненні злочинів.

Місцевий суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та в умовах воєнного стану та за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом.

Перевіряючи доводи ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості скоєних ним кримінальних праворушень та його особі через суворість, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому покарання місцевий суд врахував тяжкість скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, фактичні обставини кримінальних правопорушень, дані про особу обинуваченого, який раніше судимий, хворіє на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, на диспансерному обліку у лікара психіатра не перебуває, обставини, що помякшують його покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, не встановив обставин, які обтяжують його покарання та призначив його у виді позбавлення волі за ч.4 ст.185 КК України та у виді обмеження волі за ч. 3 ст. 357 КК України в мінімальних межах, визначених санкціями вказаних норм закону України про кримінальну відповідлаьність.

Оскільки ці кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_6 до постановлення попереднього вироку, суд, на підставі ч.4 ст.70 КК України визначив йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13.07.2022 року, більш суворим, за даним вироком та остаточно визначив ОСОБА_6 покарання в виді позбавлення волі на певний строк, зарахувавши в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2022 року.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, при цьому зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину. Тлумачення цієї норми свідчить, що вона надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України є правом, а не обов`язком суду і у тому разі, якщо суд встановить безумовні підстави для призначення обвинуваченому нижчого покарання ніж передбаченого санкцією частини статті інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, характеру вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що судом вірно призначено покарання обвинуваченому в межах санкцій закону України про кримінальну відповідальність оскільки дані про особу обвинуваченого, зокрема, наявність судимості та кількість скоєних ним кримінальних правопорушень за короткий період часу, не дають підстав для застосування ст.69 КК України оскільки не слугуватимуть превентивній меті покарання, зокрема, виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, місцевий суд при призначенні ОСОБА_6 покарання на підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК України застосував найменш обтяжливий принцип-поглинення менш суворого покарання більш суворим, врахував наведену ним у апеляційній скарзі помякшуючу його покарання обставину-визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та не знайшов інших обставин, які в сукупності з вищенаведеною помякшували б його покарання та істотно знижували б тяжкість скоєних ним кримінальних правопорушень.На думку колегії суддів, молодий вік та незадовільний стан здоровя ОСОБА_6 , не дають підстав для помякшення розміру призначеного йому покарання .

Отже, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді