Провадження №1-кп/523/499/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002757, внесене до ЄРДР 01.10.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.186 КК України, а також цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до вказаного підсудного «Про відшкодування майнової та моральної шкоди»,

У С Т А Н О В И В:

21.08.2020 року приблизно о 13.00 годині, підсудний ОСОБА_4 знаходячись біля будинку №125 по вул. Семена Палія в м.Одеса, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , майно якої визначив об?єктом свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна.

Підсудний ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 зі спини та шляхом ривку відкрито викрав з шиї останньої належний їй золотий ланцюжок плетіння «Асам», вагою 7,04 г, довжиною 50 см, вартістю 10060 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився викраденим на свій власний розсуд та спричинив вказаній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

Крім того, 17.09.2020 року приблизно о 17:30 годині, підсудний ОСОБА_4 знаходячись біля будинку №1-а по вул.Махачкалінській в м.Одесі, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_7 , майно якої визначив об?єктом свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна.

Підсудний ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 зі спини та шляхом ривку відкрито викрав з шиї останньої належний їй золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», вагою 8 г, вартістю 12 000 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився викраденим на свій власний розсуд та спричинив вказаній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

Разом із тим, 30.09.2020 року приблизно о 16:00 годині, підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №44 по вул.Генерала Бочарова в м.Одесі, побачив раніше йому незнайому йому потерпілу ОСОБА_5 , яка рухалась пішки по вказаній вулиці в бік вул.Сахарова, майно якої визначив об?єктом свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна.

Підсудний ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку №61 по вул.Генерала Бочарова в м.Одесі, приблизився до потерплої зі спини та шляхом ривку відкрито викрав з шиї останньої належний золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», вагою 6,13 г, вартістю 9100 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився викраденим на свій власний розсуд та спричинив вказаній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явились, але при цьому остання з потерпілих попередньо звернулась до суду з цивільним позовом та відповідною заявою щодо проведення судового розгляду без її участі, внаслідок чого, суд з метою дотримання розумності строків судового розгляду та з урахуванням позиції сторін процесу, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутності зазначених потерпілих.

Підсудний ОСОБА_4 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме про час, місце і мотиви відкритого викрадення майна потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 задля здобуття грошових коштів для придбання ним наркотичних засобів в період його наркозалежності, про обставини подальшого розпорядженні викраденим майном, що відповідають наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв:

- за епізодом від 21.08.2020 року відкрите викрадення чужого майна (грабіж);

- за епізодами від 17.09.2020 і 30.09.2020 року - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а відтак дії вказаного підсудного вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.ч.1, 2 ст.186 КК України, відповідно.

Так, за ч.1 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що карається штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

З огляду ж на ч.2 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, що карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, а пунктом 1 примітки до ст.185 означеного Кодексу встановлено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількісний склад і спосіб вчинення ним протиправних дій та те, що скоєні ним кримінальні правопорушення відносяться до категорії нетяжкого та тяжких злочинів, наявність матеріальних і моральних претензій до підсудного з боку потерпілої ОСОБА_5 за цивільним позовом та викладена у відповідній заяві позиція останньої з означеного приводу, а також судом ураховується стан здоров`я підсудного, характеризуючі його особу дані та висловлена ним обіцянка щодо відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Так, за матеріалами кримінального провадження підсудний ОСОБА_4 раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності; на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров`я» не перебуває; забезпечений місцем реєстрації та проживання; неодружений і офіційно непрацевлаштований, суспільно-корисною працею не займається; протягом судового провадження неодноразово допускав неявку в судове засідання та пройшов курс лікування від наркозалежності у громадській організації «Наркологічний центр Друге дихання», сукупність чого свідчить про схильність підсудного до протиправної поведінки, про його критичне ставлення до вчиненого та про відсутність у нього легальних джерел доходу, але одночасно обумовлює можливість його виправлення в умовах суспільства.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування і прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 за усіма епізодами, визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_4 , незважаючи на визнання своєї провини, перебування на волі та подання потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову, заподіяну останній потерпілій та потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 протягом досудового розслідування за означеними епізодами і судового розгляду кримінального провадження матеріальну шкоду у певних обсягах - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_4 за наведених вище обставин за означеними епізодами, мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або намаганні відшкодувати завдану потерпілим матеріальну шкоду у певних розмірах, протягом судового розгляду сторонами провадження до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , слід віднести визнання ним своєї провини за усіма епізодами, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено, а при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України).

Кримінальна відповідальність і караність, а також ніші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч.ч.2, 3 ст.4 КК України).

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України (в редакції, чинної на час вчинення інкримінованих діянь) встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудному ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад і спосіб вчинення, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, поведінку підсудного протягом розгляду кримінального провадження і наведені вище характеризуючи дані про особу останнього, комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що обґрунтованим і достатнім уявляється доцільність призначення зазначеному підсудному покарання у виді позбавлення волі, а остаточне покарання слід визначити за правилами ч.1 ст.70 означеного Кодексу, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, але зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 вказаного Кодексу та з покладенням на нього відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, виходячи з вимог ст.ст.127-129 КПК України, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , заявлений до підсудного ОСОБА_4 і визнаний останнім у повному обсязі, - належить задовольнити у визначених в позові розмірах, оскільки за приписами ст.ст.22-23, 1166-1167, 1177 ЦК України, матеріальна і моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 127-129, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, ст.ст.22-23, 1166-1167, 1177 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч.1, 2 ст.186 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_4 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.ст.127-129 КПК України, ст.ст.22-23, 1166-1167, 1177 ЦК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 «Про відшкодування майнової та моральної шкоди», - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_4 (ІПН відсутній) на користь цивільного позивача ОСОБА_5 (ІНП: ) - на відшкодування матеріальної шкоди 9100 (дев`ять тисяч сто) гривень та моральної шкоди 9000 (дев`ять тисяч) гривень.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні два компактдиски із відеозаписами з камер відео спостереження, які перебувають в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження, - залишити зберігати в означених матеріалах провадження.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1