УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року

м. Київ

справа № 756/7506/20

провадження № 51-1488ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 7 грудня 2021 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5

встановив:

За вироком Оболонського районного суду м. Києва від 7 грудня 2021 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гребінки Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання

у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 300 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, з цивільного відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» (далі - ПАТ «СК«УСГ») - 102 415, 00 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат, зокрема стягнуто з ОСОБА_5 у дохід держави у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз 21 027, 02 грн.

Київський апеляційний суд ухвалою від 23 листопада 2022 вирок суду першої інстанції залишив без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 8 грудня 2018 року близько 23:40, керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Скляренко у м. Києві у напрямку вул. Куренівська розташовуючись в другій (середній) смузі, наближаючись до перехрестя вказаних вулиць, порушив вимоги п.1.5 пп. «б» п. 2.3, пп. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що його дії будуть безпечними та не створюють перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, виїхав в крайню ліву смугу, де здійснив наїзд на ОСОБА_6 заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження.

Суд визнав ОСОБА_5 винуватим у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК.

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача ПАТ «СК«УСГ» ОСОБА_4 , не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями, просить їх скасувати в частині цивільного позову і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог, зазначає, що суди попередніх інстанцій безпідставно задовольнили цивільний позов потерпілої в частині стягнення з ПАТ «СК «УСГ» витрат на лікування в розмірі 79 596,00 грн, оскільки частина чеків неналежної якості, що унеможливлює ідентифікацію придбаних потерпілою лікарських засобів. Також не погоджується з розміром моральної шкоди та розміром страхового відшкодування за шкоду пов`язану з лікуванням.

Перевіривши доводи, зазначені в касаційній скарзі та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, правильність кваліфікації його дій, а також справедливість призначеного засудженому покарання в касаційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів касаційної скарги представника цивільного відповідача про неправильне вирішення судами цивільного позову в частині стягнення з ПАТ «СК «УСГ» матеріальної шкоди на лікування потерпілої, то вони є безпідставними.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 128 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Цих вимог закону при вирішенні цивільного позову ОСОБА_6 до ПАТ «СК «УСГ» у цьому кримінальному провадженні місцевим та апеляційним судами дотримано в повному обсязі з урахуванням приписів статей 127, 128, 129 КПК, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України.

Статтею 129 КПК передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Із матеріалів наявних у суду вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, ОСОБА_6 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому правої виличної кістки, саден лобної ділянки голови, закритої травми грудної клітки у вигляді перелому середньої третини правої ключиці, саден грудної клітки зліва, закритої травми хребта у вигляді перелому правого поперечного відростка п`ятого поперекового хребця, закритої травми живота та тазу у вигляді переломів бокової маси крижі справа, правої сідничної кістки, саден лівого фланку живота, закритої травми правого колінного суглобу у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки, крововиливу в кістковий мозок проксимальних виростків великогомілкової кістки, розриву заднього рогу медіального меніску.

Представником потерпілої було заявлено цивільний позов про стягнення з

ОСОБА_5 на користь потерпілої 300 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та з цивільного відповідача ПАТ «СК «УСГ» - 102 415,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Розмір завданої матеріальної шкоди до ПАТ «СК «УСГ» представник потерпілої обґрунтував, понесеними потерпілою витратами на лікування про що надавав відповідні чеки та документи.

Місцевий суд задовольнив позовні вимоги представника потерпілої до ПАТ «СК «УСГ» встановивши, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 застрахована в ПАТ «СК «УСГ» відповідно до полісу страхування АМ/1318356 (укладеного 6 квітня 2018 року відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000, 00 грн).

Не погоджуючись із вироком суду в частині цивільного позову, представник цивільного відповідача ПАТ «СК«УСГ» ОСОБА_4 оскаржив його в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд перевіривши матеріали кримінального провадження визнав необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача про те, що витрати потерпілої на лікування в сумі 79 596,00 грн не підтверджено належними доказами.

Так у своєму рішенні цей суд зазначив, що сума, яка була витрачена потерпілою на придбання лікарських препаратів, матеріалів медичного призначення, медичну допомогу, оплату витрат, пов`язаних із реабілітацією, підтверджена наявними у матеріалах кримінального провадження чеками належної якості, квитанціями, медичною документацією, довідками та іншими письмовими доказами.

З урахуванням цього суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, що позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених нею фактичних витрат на лікування, підтверджені відповідними доказами.

Підстав не довіряти таким висновкам суду, колегія суддів не має.

Також Суд погоджується з висновкам апеляційного суду про те, що відповідно до

ст. 91 КПК місцевий суд належним чином дослідив всі докази, подані потерпілою та її представником на підтвердження розміру завданої їй шкоди, яким надав оцінку з точки зору допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного рішення.

Ухвала відповідає вимогам статей 370, 419 КПК і підстав для скасування судових рішень у цій частині колегія суддів не вбачає

Апеляційний суд ретельно перевірив усі доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача щодо незгоди з розміром матеріальної шкоди стягненої на користь потерпілої ОСОБА_6 та надав на це вмотивовану відповідь, зазначивши, з яких підстав скаргу визнано необґрунтованою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність Судом не встановлено.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_4 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 7 грудня 2021 року й ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3