ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1609/22 Справа № 204/6775/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
власниці майна ОСОБА_6
його представника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційними скаргами представників власниці майна ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року про арешт майна,-
В С Т А Н О В И Л А :
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 та в рамках кримінального провадження №0000054 від 25.06.2022 накладено арешт на банківську картку Монобанк № НОМЕР_1 та автомобіль марки Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

В апеляційній скарзі представник власниці майна - адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування зазначає, що арешт на транспортний засіб Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 накладено у кримінальному провадженні № 000054 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України в рамках якого повідомлено про підозру ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна і накладаючи арешт на вказане у ньому майно, слідчий суддя, на думку сторони захисту, повністю проігнорував той факт, що у клопотанні взагалі не зазначено жодних документів, які б підтверджували право власності на банківську картку та транспортний засіб, а також будь-яких інших фактів чи доказів, які свідчать про володіння, користування чи розпорядження відповідною особою вказаним майном. Разом з тим, єдиним власником автомобіля Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , за якою у встановленому порядку зареєстровано право власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та яка жодним чином не причетна до вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, зокрема до кримінального провадження №0000054 від 25.06.2022. В свою чергу, як зауважує апелянт, прокурором в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України взагалі не доведено будь-який зв`язок між вилученим автомобілем, його власницею ОСОБА_6 та ймовірно вчиненими кримінальними правопорушеннями за ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК, а слідчим суддею проігноровані вказані обставини.
Крім того захисник зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ч.1 ст.172 КПК не було повідомлено ані власника майна, ані її представника про дату, час та місце розгляду клопотання. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розглянути клопотання без виклику власника майна для уникнення у подальшому унеможливлення виконання завдань кримінального провадження. Проте взагалі незрозуміло з яких міркувань слідчий суддя дійшов такого висновку, оскільки будь-яких обставин з приводу існування ризиків розгляду такого клопотання та забезпечення арешту при виклику власника майна в матеріалах клопотання відсутні. Ані слідчий, ані прокурор не заявляли про існування таких ризиків, а сам слідчий суддя жодним чином не мотивував своє рішення, а лише констатував його. Більше того, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя послався на те, що навіть слідчий не приймав участь при розгляді такого клопотання, оскільки останній в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, якої в матеріалах розгляду клопотання взагалі не міститься, а значить до суду вона не надходила.
Таким чином, слідчий суддя свідомо допустив порушення вимог вищезазначеної статті, фактично позбавив власника майна на участь у судовому засіданні при розгляді клопотання про арешт належного йому майна, позбавив його можливості принаймні довести відсутність необхідності такого арешту, а також безпідставно, без належних та допустимих доказів існування законних підстав та процесуальної необхідності, обмежив конституційне право ОСОБА_6 на власність.
Також апелянт вказує, що ані у клопотанні, ані в ухвалі слідчого судді не зазначено жодних підстав які б свідчили про те, що вилучений автомобіль та банківська картка відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК, а додана до клопотання копія постанови про визнання речових доказів не містить жодних обґрунтувань, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, а лише містить цитування положення ст.98 КПК, що в будь-якому разі не наділяє вилучені речі властивостями речових доказів, що узгоджується з правовою практикою Печерського та Солом`янського районних судів м. Києва, викладених в ухвалах слідчого судді від 19.09.2017 року (справи №757/53580/17-к) та від 05.02.2018 року (справа № 760/3367/18), відповідно, а також Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2018 року (справа № 215/1910/18).
При цьому апелянт звертає увагу, що відповідно до протоколу обшуку автомобіля Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , метою проведеного обшуку було виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, майна, яке здобуте у результаті його вчинення, в ході якого в автомобілі та на ньому жодних слідів кримінального правопорушення та будь-яких інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження виявлено не було. Отже, яке ж значення вилучений автомобіль має для кримінального провадження як доказ, наразі взагалі не відомо.
Водночас зазначає, що слідчий в порушення вимог ч. 2 ст.167 КПК в клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна не зазначив, яким саме із критеріїв, передбачених вказаною статтею відповідає вилучений автомобіль. Разом з тим, слідчий суддя задовольняючи клопотання взагалі проігнорував вищевказані вимоги та не надав їм жодної оцінки.
Також в апеляційній скарзі представник вказує, що всупереч вимогам ст.173 КПК слідчим суддею не перевірялись обставини можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.
Посилаючись на положення ч.5 ст.171 КПК зазначає, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до слідчого судді з порушенням строків визначених у цій статті, оскільки майно було виявлено та вилучено під час огляду 30.08.2022, а з клопотанням слідчий звернувся лише 05.09.2022. У зв`язку з чим органом досудового розслідування було порушено обов`язок, передбачений ч.5 ст.171 КПК, щодо негайного повернення тимчасового вилученого майна особам, у яких воно було вилучено.
При цьому, звертає особливу увагу, що клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна від 30 серпня 2022 року не погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , що свідчить про незаконність прийнятого рішення в частині накладення арешту на майно.
Тому, посилаючись на практику ЄСПЛ, просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2022 року в частині накладення арешту на автомобіль марки Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , скасувати та постанови нову, якою у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 відмовити.

В апеляційній скарзі представник власниці майна адвокат ОСОБА_8 також порушує питання про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування, посилаючись на норми КПК зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення слідчий суддя не здійснив судовий контроль за законністю діяльності слідства, залишив поза увагою обставини відсутності необхідності в накладенні арешту на транспортний засіб Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 та відсутність ризиків, передбачених п.2 ч.1 ст.170 КПК, а тому допустив непомірне втручання у право власності ОСОБА_6 .
Крім того вказує, що під час розгляду клопотання органом досудового розслідування не було наведено будь-яких обставин, які б могли слугувати правовою підставою для його накладення, проте слідчим суддею цей факт до уваги взято не було. Вилучений транспортний засіб не може бути використаний як доказ у даному кримінальному провадженні, оскільки факт події злочину вимагання та грабіж.
Тому просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2022 року в частині накладення арешту на автомобіль марки Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , скасувати та постанови нову, якою у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 відмовити.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, який належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення власниці майна ОСОБА_6 та її представника адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, які наполягали на їх задоволенні та просили скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , та повернути його власнику, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно п.9 ч.1 ст.309 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.
Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.
Порядок накладення арешту на майно та скасування арешту майна визначений главою 17 розділу II КПК України.
Згідно положень статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст.171 КПК з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Між тим, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначених вимог закону не дотримано слідчим під час складання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та звернення до суду з огляду на таке.
Як убачається зі змісту дослідженого під час апеляційного розгляду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 (а.с.2-6), в порушення вимог ч.1 ст.171 КПК дане клопотання не погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_13 .
Крім того, у порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт тимчасово вилученого майна не вказано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Окрім того, не зазначено яким саме критеріям визначеним ч.2 ст.167 та ст.98 КПК відповідає тимчасово вилучене майно, про що слушно зазначає в апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 .
Також в клопотанні слідчим не визначено належність тимчасово вилученого майна та відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Згідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Враховуючи, що за загальними правилами слідчий суддя, суд здійснює судовий розгляд лише в межах клопотання про арешт майна та не має можливості самостійно усунути встановлені порушення вимог закону, колегія суддів вважає наявними підстави для повернення клопотання прокурору.
Між тим, на зазначені порушення вимог закону слідчий суддя місцевого суду не звернув своєї уваги під час прийняття клопотання та підготовки до судового розгляду, хоча мав підстави для його повернення прокурору із визначенням строку для усунення недоліків, проте ухвалив рішення по суті викладених у клопотанні слідчого обставин, яке апеляційний суд вважає передчасним, а тому безпідставним та таким, що підлягає скасуванню з підстав, визначених п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Окрім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ст.2 КПК, згідно яких завданнями кримінального провадження є, зокрема, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також конституційні положення, що закріплені в статті 41 Основного Закону України та які закріплюють право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вважає за необхідне звернути увагу слідчого та прокурора про необхідність під час усунення встановлених судом апеляційної інстанції недоліків та підготовки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна врахувати та ретельно перевірити заявлені в апеляційній скарзі представника власниці майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 доводи щодо належності тимчасово вилученого майна, зокрема автомобіля марки Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 , саме ОСОБА_6 , з їх документальним підтвердженням, а також його відповідність критеріям речового доказу, зазначеним в ст.98 КПК, у цьому кримінальному провадженні, а відтак і наявність визначених статтею 170 цього Кодексу правових підстав для арешту тимчасово вилученого майна.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційній скарги представників власниці майна ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року підлягає скасуванню, з поверненням прокурору клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення вищезазначених недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 та ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги представників власниці майна ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000054 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України, а саме: банківської картки Монобанк № НОМЕР_1 та автомобілю марки Мерседес-Бенц Е-200 д.н.з. НОМЕР_2 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000054 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4