Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1601/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000121 від 09.06.2022, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Піщаниця Овруцького району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

9 червня 2022 року близько 15 години поблизу магазину «Візит», що в м. Овруч Коростенського району, по вул. Героїв Майдану, 98/11, під час дії по всій території України особливого правового режиму - воєнного стану, який запроваджений відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), ОСОБА_4 на прилеглій території вказаного магазину виявив залишений ОСОБА_6 велосипед, якого вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, скориставшись тимчасовою відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 велосипеди марки «АИСТ» вартістю 1266 грн. 67 коп., якого перевів на протилежну сторону вулиці Г. Майдану м. Овруч та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1266,67 грн..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. При цьому, показав, що він із товаришем ОСОБА_7 09.06.2023 приїхали до магазину «Траш» на двух велосипедах. Товариш їхав на своєму велосипеді, а він на велосипеді його дружини. Товариш з велосипедами залишився на вулиці його чекати, а він пішов до магазину та скупився. Вийшовши з магазину, він не побачив товариша, тоді підійшов до стоянки велосипедів біля магазину та взяв велосипед. Він велосипед, на якому приїхав, туди не ставив, не ставив і товариш свій велосипед. Чому він його звідти взяв не може пояснити. В нього були не приємності по роботі в м. Києві, з якої він того ж дня вернувся. В нього були гроші зароблені. Що він думав на той час не пам`тає. Товариша він побачив значно далі за метрів 30-50 і коли підійшов до нього, той запитав, що це за велосипед, і щоб він його вернув, але він чомусь кинув його там біля дерева. Чому не повернув, теж пояснити не може. Він щиро розкаюється в скоєному, запевняючи, що більше подібного не повториться. Просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду надав заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має. Не заперечує щодо призначення покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, також дані про його особу.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення вперше, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого , судом не встановлено.

Статтями 50 та 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В ч. 1 ст. 69 КК України законодавець закріпив, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У п. 8 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його характеристику, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, вчинення ним кримінального правопорушення вперше, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає що при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, наявні правові підстави для призначення основного покарання у виді позбавлення волі, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Із системного аналізу закону України про кримінальну відповідальність вбачається, що, окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши й оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що ст.75КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Відповідно до приписів ст.75КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи висновок про можливість застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України суд враховує особливості правозастосування наведених норм матеріального права, правові позиції сформульовані за результатами касаційного розгляду справ №№ 466/4884/15-к, 524/9270/17, 462/5064/16-к, 754/7388/16-к та враховуючи обставини скоєного злочину, поведінку обвинуваченого, вплив воєнного стану на моральний стан осіб, добровільне відшкодування ним потерпілому завданої шкоди в повному обсязі, розмір заподіяної шкоди, думку потерпілого, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням до покарання ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому зважаючи на відсутність обставин, які б обтяжували покарання, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вперше, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також враховуючи обставини скоєного злочину, поведінку обвинуваченого, вплив воєнного стану на моральний стан осіб, добровільне відшкодування ним потерпілому завданої шкоди в повному обсязі, розмір заподіяної шкоди, думку потерпілого, призначене ОСОБА_4 покарання буде достатнім, співрозмірним та справедливим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обиралися.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи, які складають 755 грн. 12 коп., що підтверджується довідкою Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у даному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 755 грн. 12 коп. процесуальних витрат на проведення судової експертизи.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1