Єдиний унікальний номер № 243/444/21
Номер провадження № 1-кп/243/346/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 "Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області" від 10.05.2022 кримінальне провадження № 0000891 від 25.12.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Горлівка, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)25.01.2007 Калінінським районним судом м.Донецька за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням у 2 роки;

2)30.11.2007 Калінінським районним судом м.Горлівки за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3, 71 ч., 78 ч.3 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 08.11.2010;

3)10.11.2011 Микитівським районним судом м.Горлівки за ст.395 КК України до арешту строком на 1 місяць;

4)30.11.2012 Микитівським районним судом м.Горлівка за ст.ст.115 ч.1, 185 ч.2, 296 ч.2, 70 ч.4 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, під вартою з 12.09.2011, з 11.06.2013 перебував у Калінінській ВК (№ 27), відомості про звільнення відсутні, строк відбуття покарання 12.10.2018;

5)12.02.2021 Слов`янським міськрайонним судом за ст.125 ч.2 КК України до арешту строком на 2 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 194 ч.2, 190 ч.2, 125 ч.2, 129 ч.1, 1261, 342 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст.ст.125 ч.2, 1261 КК України, за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні (ЄРДР № 0000891 від 25.12.2020) встановлено, що 24.12.2020 приблизно о 19-00 год. ОСОБА_5 знаходився разом з ОСОБА_6 біля будинку АДРЕСА_2 . В указаний час в зазначеному місці між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла словесна сварка в ході якої у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, 24.12.2020 приблизно о 19-05 год. ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, підійшов до ОСОБА_6 та наніс один удар головою в область губ та зубів потерпілої.

В результаті умисних протипраних дій ОСОБА_5 спричинено потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме забійну рану слизової нижньої губи, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючі для свого загоєння терміну понад 6 діб, але не більше 21-ї доби. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Окрім того, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні (ЄРДР № 0000084 від 06.02.2021)встановлено, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу приблизно з січня по березень 2020, та періодично з квітня 2020 по вересень 2020, більш точного періоду сумісного проживання досудовим розслідуванням не встановлено, сумісно проживав з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мешкав в її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , був з нею пов`язаний спільним побутом, вони мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_5 перебував з ОСОБА_6 у близьких відносинах.

Під час сумісного проживання ОСОБА_5 систематично вчиняв відносно ОСОБА_6 домашнє насильство, що виражалось у висловлюванні образ грубою нецензурною лайкою, залякуванні, застосуванні психологічного насильства. Після припинення сумісного проживання та припинення близьких відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 систематично вчиняв психологічне насильство щодо ОСОБА_6 , своєю протиправною поведінкою завдав психологічну травму та страждання ОСОБА_6 , у зв`язку з чим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.1732 КУпАП постановою Слов`янського міськрайонного суду № 243/10831/20 від 29.01.2021 за події, які мали місце 28.11.2020. Окрім того, постановою Слов`янського міськрайонного суду від 02.02.2021 № 243/789/21 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.1732 КУпАП за події, які мали місце 20 січня 2021 о 12 годині 30 хвилин, 17 січня 2021 о 13 годині 00 хвилин, 21 січня 2021 о 18 годині 00 хвилин, 23 січня 2021 о 22 годині 40 хвилин, 11 січня 2021 о 13 годині 30 хвилин, 02 січня 2021 о 20 годині 30 хвилин, 03 січня 2021 о 18 годині 00 хвилин, 22 січня 2021 о 19 годині 15 хвилин, 26 січня 2021 об 11 годині 30 хвилин, 28 січня 2021 о 20 годині 40 хвилин, 01 січня 2021 о 04 годині 00 хвилин, 31 грудня 2020 о 18 годині 00 хвилин, 25 січня 2021 об 11 годині 20 хвилин, 29 січня 2021 о 10 годині 00 хвилин, 24 січня 2021 о 22 годині 30 хвилин.

Однак, ОСОБА_5 , не зважаючи на те, що за вчинення вказаних дій його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності, продовжував свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_6 .

Так, 02.02.2021 приблизно о 20 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно, грубо висловлювався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав її, погрожував фізичною розправою, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання останній.

В результаті вчинення ОСОБА_5 вказаних умисних систематичних дій, спрямованих на вчинення психологічного насильства, у ОСОБА_6 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які утворилися у її життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_5 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям і потребам ОСОБА_6 в особистому благополуччі, в активній і продуктивній життєдіяльності, упевненості у собі та у майбутньому, у повноцінному спілкуванні зі значимим для неї оточенням. З урахуванням іедивідуально-психологічних особливостей особистості ОСОБА_6 указана ситуація є для неї психотравмуючою (стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши психічні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_5 у ОСОБА_6 мають місце психічні (моральні) страждання.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо ОСОБА_6 як особи, з якою ОСОБА_5 перебував у близьких відносинах, що призвели до психічних (моральних) страждань потерпілої, вчинив домашнє насильство. Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.1261 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 надіслала на адресу суду клопотання про відмову від обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ст.ст.125 ч.2, 1261 КК України та закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, зазначивши про розуміння нею наслідків у виді закриття кримінального провадження, та вказавши, що відмова від обвинувачення є її добровільним волевиявленням та не є наслідком застосування фізичного або психічного примусу. При цьому зауважила, що під час призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.129 КК України просила врахувати її позицію про призначення суворого покарання. Зазначене клопотання просила розглянути без її участі.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання потерпілої, просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання потерпілої, вказавши на неможливість закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про наступне.

Відповідно до положень статті 477 КПК України кримінальне провадження за частиною 2 статті 125, статтею 1261 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Згідно частини 4 статті 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до положень частини 7 статті 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Аналізуючи наведені норми кримінального процесуального закону, суд зазначає наступне.

Злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, а не суспільства, вони не є тяжкими. Пунктом 7 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що право відмовитися від обвинувачення має потерпілий або його представник у визначених цим Кодексом випадках. Законодавець надає потерпілому можливість вибору способу реагування на злочин. Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних із домашнім насильством). Таким чином, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме, відмову потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності.

Однак, згідно Закону України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами" від 06.12.2017, який набрав законної сили 11.01.2019, КК України доповнено статтею 1261 "Домашнє насильство", що полягає в умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Також цим же законом було внесено зміни до КПК України, а саме, пункт 7 частини першої статті 284 доповнено словами: "крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Аналізуючи комплексний характер домашнього насильства та виходячи з тлумачення закону, до злочину, пов`язаного з домашнім насильством, на який поширюється заборона у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, слід відносити не тільки злочин, передбачений ст. 1261 КК України, та злочин, що містить кваліфікуючу ознаку "вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах", але й кримінальне правопорушення з ознаками діяння (дії або бездіяльність), поняття якого визначено у ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Разом із цим, згідно з пунктами "a", "b" § 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально поінформованим про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, і мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Наведені гарантії стосуються всіх обставин, які належать до предмета доказування у кримінальному провадженні в силу ст.91 КПК. При цьому відповідно до ст. 92 КПК тягар доказування згаданих обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Отже, обов`язковою умовою визнання судом злочину (незалежно від його родового чи безпосереднього об`єкта) пов`язаним із домашнім насильством, є відображення зазначеного у формулюванні обвинувачення (у повідомленні про підозру, в обвинувальному акті) із встановленням органами досудового розслідування відповідних фактичних обставин (ступеня родинних відносин або спорідненості між потерпілим та винуватцем, характер насильства тощо). За відсутності цього гарантоване право на захист істотно порушено і, беручи до уваги імперативність приписів п. 19 ч. 1 ст.7, частин 3, 6 ст. 22, ч.1 ст.337 КПК України, унеможливлює застосування згаданого інституту заборони закриття кримінального провадження щодо злочинів, передбачених ст. 125 КК України. Аналогічна за змістом правова позиція та висновок щодо застосування норми права викладено ОП ККС ВС у постанові № 453/225/19 від 12.02.2020.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті за ч.2 ст.125 КК України не міститься жодних посилань на вчинення ОСОБА_5 злочину, пов`язаного з домашнім насильством. Також обвинувальний акт не містить посилань на наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , визначеної п. 61 ч.1 ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах. Оскільки органами досудового розслідування ОСОБА_5 не інкримінувалося вчинення злочину, пов`язаного з домашнім насильством, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, він не був обізнаний із таким обвинуваченням і не мав можливості захищатися від нього. Отже, вказана у п.7 ч.1 ст.284 КПК України заборона щодо закриття провадження у формі приватного обвинувачення у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення не підлягає застосуванню. Таким чином, оскільки потерпіла не бажає підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, тобто, не порушує питання про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а також прямо і беззастережно відмовилася від обвинувачення, тому така позиція потерпілої зумовлює припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284, ч.7 ст.284 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_6 від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Водночас, з урахуванням вищевикладеного, клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення за ст.1261 КК України не підлягає задоволенню з урахуванням прямої заборони на закриття кримінального провадження за наведених підстав у п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні за ст.125 ч.1 КК України відсутні.

Керуючись ст.ст.26, 284-286, 477 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 28.03.2023 о 16-45 год.

Суддя ОСОБА_1