Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6859/22
Номер провадження 1-кс/711/2148/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань: ОСОБА_2

слідчого: ОСОБА_3

володільця майна: підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000210 від 21.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу управління Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, поданим в рамках кримінального провадження №0000210 від 21.07.2020, за ч. 4 ст. 190КК України, вказуючи, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на набуття права власності на майно шляхом обману, а саме на житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_4 , будучи племінником та онуком власників вказаної вище квартири, отримав інформацію про факт смерті його баби ОСОБА_7 , його діда ОСОБА_8 та про виїзд за межі України його дядька ОСОБА_9 , які проживали та були зареєстровані у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи злочинний умисел направлений на набуття права власності на майно шляхом обману, 25.06.2020 у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб надав до центру надання адміністративних послуг м. Золотоноша, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , завідомо заготовлений підроблений документ, а саме договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 від 26.01.2012, у якому містились завідомо неправдиві відомості про купівлю ОСОБА_4 вказаної квартири, з метою здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Державний реєстратор центру надання адміністративних послуг м. Золотоноша ОСОБА_10 , не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_4 , не знаючи, що надані останнім документи, а саме: договір купівлі продажу № 4715 від 26.01.2012, є підробленим, ухвалила рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №52903577 від 01.07.2020.

Таким чином, ОСОБА_4 , шляхом обману набув право власності на майно, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала його бабі - ОСОБА_7 , його діду - ОСОБА_8 та його дядьку ОСОБА_9 , та ринкова вартість якої, згідно з висновком експерта №25-22 від 01.12.2022, станом на 01.07.2020 складає 851 800 грн. (вісімсот п`ятдесят одна тисяча вісімсот гривень), що у більше ніж у 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на час вчинення злочину.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у набутті права власності на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах.

22.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В клопотанні зазначено, що санкція ч.4 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Слідством встановлено, що відповідно до інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів від 22.12.2022, ОСОБА_4 , являється власником квартири АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право власності від 03.02.2005.

Враховуючи викладене, ініціатор клопотання вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою збереження конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.4 ст. 190 КК України, яка інкримінована ОСОБА_4 передбачає конфіскацію майна, тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , шляхом заборони його відчуження.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив суд його задовольнити та накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , шляхом заборони її відчуження, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою збереження виконання можливого покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч.4 ст. 190 КК України, що інкримінується підозрюваному ОСОБА_4 .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання. Окремо захисник зазначив, що на його думку, накладення арешту на квартиру, яка належить його підзахисному на праві приватної власності є не співмірним обтяженням, яке порушуватиме права підозрюваного.

Заслухавши пояснення сторони обвинувачення, встановивши думку сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000210, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

В судовому засіданні встановлено, що 22.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Тобто, на даний час ОСОБА_4 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у набутті права власності на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненого в особливо великих розмірах, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Отже, санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №318416796 від 22.12.2022, підозрюваний ОСОБА_4 має у приватній власності нерухоме майно, а саме: квартиру, площею 54,1 м.кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, в даному випадку обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності цілком відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки реалізацію права власника майна, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тож, у даному випадку, саме не накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 190 КК України, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку, а тому клопотання підлягає до задовол ення шляхом заборони відчуження належного підозрюваному ОСОБА_4 майна, що забезпечить виконання можливого покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000210 від 21.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному 21.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210, на майно належне на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Заборонити відчужувати вищевказане майно до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02.01.2023 року о 15-00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1