ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1556/22 Справа № 202/6013/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, задоволено клопотання слідчого СВ Відділення №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 днів, тобто до 11.10.2022 року, включно. Визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 104 000 (сто чотири тисячі) гривень та у разі внесення застави, відповідно до вимог ст. 194 КПК України на підозрюваного покладено процесуальні обов`язки.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі. Враховано, що дані про особу підозрюваного, відсутність легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та утриманців. На думку суду є доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерплого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків.

Вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки даним про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не взято до уваги, що злочином завдано незначну матеріальну шкоду, у зв`язку з чим на думку захисника запобігти заявленим ризикам можна шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали провадження та співставивши їх із наведеними у апеляційній скарзі обставинами, колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_9 цих вимог закону дотримався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та вірно зазначені судом першої інстанції.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, в тому числі: витягом з ЄРДР; протоколом огляду місця події - кіоску «Злагода», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул.Г. Корольової, біля буд. 2; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; показаннями представника потерпілого ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Г. Корольової, біля буд. 4, продуктовий магазин; протоколом огляду місця події АДРЕСА_2 ; показаннями представника потерпілого ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_15 , що в своїй сукупності свідчить про вірогідну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 в обсязі, достатньому для застосування відносно неї запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато 10 вересня 2022 року та органу слідства необхідно провести ряд слідчих дій та експертиз за участю підозрюваного, беручи до уваги, що свідки надають викривальні покази щодо ОСОБА_7 ризики незаконного впливу на свідків і потерпілого та

перешкоджання досудовому розслідуванню є обґрунтованими.

Також судом апеляційної інстанції враховано дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу та утриманців не має. Однак, колегія суддів зауважує на тому, що вказані дані про особу підозрюваного не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Доводи захисту щодо незастосування альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції визначено заставу достатню та необхідну з огляду на тяжкість скоєного злочину та особу обвинуваченого, для виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, а час застосування до підозрюваного запобіжного заходу замалий та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4