Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 693/1454/14-к
Номер провадження 1-кп/711/164/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суду м. Черкаси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 24.03.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 24.03.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2023 року включно.

21.02.2023 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з цим, ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів, вчинення зґвалтування та крадіжок, відбував покарання у виді позбавлення волі, а тому усвідомлює реальність відбування покарання у разі доведеності вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим перебуваючи на волі може ухилятися від суду.

При цьому ОСОБА_6 протягом тривалого часу (більше п`яти років) переховувався від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є виправданим запобіжним заходом, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти належної процесуальної поведінки останнього.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримала подане клопотання та просила суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_9 щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши обґрунтування прокурора ОСОБА_9 , пояснення і заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , думку потерпілого ОСОБА_8 суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, крім ризиків, визначених у ст.177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з цим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» зазначено, що ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що вона не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.12.2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2023 року включно.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, при цьому санкція п.6 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна.

Разом з цим, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, що свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому ризики, про які зазначає прокурор, щодо можливості продовження злочинної діяльності у якій ОСОБА_6 обвинувачується чи вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими та на даний час не зменшилися.

Судом також враховано, що місцем постійного проживання ОСОБА_6 є с. Чернігівка, Вознесенський район, Миколаївської області, яке значно віддалене від суду, а тому ризики про які вказує прокурор, щодо ухилення обвинуваченого від явки до суду чи не належне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків щодо заявлення в судові засідання, на думку суду є обгрунтованими.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово допускав ухилення від явки до суду, у зв`язку з чим, судом виносились ухвали про його привід та було оголошено у розшук.

За таких обставин,враховуючи обставини кримінального провадження та характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів суд вважає, що ризики які були підставою для застосування та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшилися і продовжують існувати, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт про який просив обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.04.2023 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24.02.2023 року о 10:00 годині.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3