Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/148/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 170 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «ПРО ТРАНС» та ТОВ «АГРО КОРМ ПОСТАЧ», на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2023, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_8 погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) та на напівпричеп, власником якого є ТОВ «ПРО ТРАНС» та фактичним володільцем - ОСОБА_9 , із забороною розпорядження та користування ним.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що 27.02.2023 близько 10:50 год. на перехресті автомобільних доріг М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварино» та Н-14 «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв», мало місце ДТП за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , сідлового тягача Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом Fruehauf LTD, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_9 .. У результаті ДТП пасажир автомобіля Toyota RAV 4, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження та доставлена до лікувального закладу. Під час огляду місця події від 27.02.2023 транспортний засіб вилучено, а згодом визнано речовим доказом. Враховуючи обставини справи слідчий суддя дійшов висновку про те, що майно, яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України, як речові докази, оскільки частина його є знаряддям, а частина об`єктом вчинення кримінального правопорушення, які зберігають на собі інформацію про вчинене кримінальне правопорушення та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді від 06.03.2023, зобов`язати слідчого повернути вилучене майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що під час розгляду клопотання представники майна не були присутні, а тому строк пропущено з поважних причин.

Також вказав, що з клопотанням про арешт вищезазначеного майна звернулась не уповноважена особа, а тому вказана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

Разом з тим вказав, що 10.03.2023 експертною службою було проведено експертне дослідження автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом Fruehauf LTD, реєстраційний номер НОМЕР_4 , а отже необхідність утримання зазначеного автотранспорту на спеціальному майданчику, з підстав зазначених у оскаржуваному рішенні, відпала та є надмірною.

Заслухавши доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_12 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити її, висновок прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За зазначених в апеляційній скарзі обставин з приводу пропуску строку, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.131, ч.1 ст.170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. З метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так із матеріалів справи вбачається, що 27.02.2023 близько 10:50 год. на перехресті автомобільних доріг М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварино» та Н-14 «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв», мало місце ДТП за участю автомобіля Toyota RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , сідлового тягача Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричіпом Fruehauf LTD, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_9 . У результаті ДТП пасажир автомобіля Toyota RAV 4, ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження та доставлена до лікувального закладу.

Під час огляду місця події від 27.02.2023 транспортний засіб вилучили, а згодом визнали речовим доказом в порядку ст.98 КПК України, оскільки він був учасником ДТП, залишається рухомим майном, - джерелом підвищеної небезпеки, тому заявлений до арешту транспортний засіб відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України

Колегія суддів вважає, що задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000184 від 27.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке визнано речовими доказами, слідчий суддя обґрунтовано виходив із того, що майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідає критеріям ч.2 ст.168 КПК України та не суперечить положенням ч.11 ст.170 цього Кодексу.

Разом з тим, як зазначив представник власника майна та згідно наданої ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2023, було скасовано заборону користування, встановлену на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2023 року щодо автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) власником якого є ТОВ «ПРО ТРАНС»; напівпричепу Fruehauf LTD, реєстраційний номер НОМЕР_4 (VIN НОМЕР_5 ), власником якого є ТОВ «АГРО-КОРМ-ПОСТАЧ», а тому на даний час відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене доводи адвоката ОСОБА_7 про необхідність скасування ухвали слідчого судді за обставин, вказаних в апеляційній скарзі є безпідставними, так як у розумінні положень, наведених у ряду рішень ЄСПЛ не обов`язково, щоб особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або що б ця особа була піддана суду.

Крім того, відомості до ЄРДР внесені 27.02.2023, наразі тривають першочергові слідчі дії, подальше розслідування справи повинно підтвердити або спростувати доводи органу досудового розслідування зазначені в клопотання про арешт майна.

Інших доводів, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення слідчого судді, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 березня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4