Справа № 477/981/22
Провадження № 1-кп/477/246/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000600, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді водія 2 міномету 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 11 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_1 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_2 , контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №169 від 14 серпня 2019 року обвинувачений ОСОБА_3 прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду водія 2 міномету 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 11 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_1 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , зарахований до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Відповідно до положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 14 серпня 2019 року, тобто з моменту зарахування старшого солдата ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 той набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження служби старшому солдату ОСОБА_3 , достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, старший солдат ОСОБА_3 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 28 серпня 2022 року близько 08 год. 00 хв. обвинувачений - старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді водія 2 міномету 2 мінометного взводу 1 мінометної батареї 11 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_1 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , та перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця.

21 жовтня 2022 року о 09 год. 00 хв. обвинувачений - старший солдат ОСОБА_3 , добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та повідомив про себе як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування вказаної військової частини 08.12.2022.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

21 жовтня 2022 року між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості, згідно з якою підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме а саме: самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України.

З урахуванням щирого каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалась, маючи на меті продовжити службу у Збройних Силах України та належним чином виконувати обов`язки, спрямовані на відсіч та стримування збройної агресії російської федерації, вчинення кримінального правопорушення вперше, активного сприяння у розкритті злочину, відсутності обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, позитивно характеризується за місцем проходження служби та проживання, має на утриманні батьків пенсійного віку, при цьому батько ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, сторони узгодили покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59500,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Частиною 2 ст. 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Частиною 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України та яке, згідно зі ст. 12 КК України, належать до категорії тяжких злочинів.

Вчиненим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та зазначив, що розуміє надані йому законом права, положення ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання, та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник також просив затвердити укладену угоду.

Прокурор висловив думку щодо затвердження цієї угоди про визнання винуватості, як такої, що відповідає вимогам закону.

Вивчивши надані матеріали та вислухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угоду укладено на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, узгоджена міра покарання з застосуванням загальних засад призначення покарання не суперечить нормам КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 21 жовтня 2022 року між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

З огляду на беззаперечне визнання винуватості обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, вчинення кримінального правопорушення вперше, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, наявності міцних соціальних зв`язків, наявності на утриманні на утриманні батьків пенсійного віку, при цьому батько ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, позитивної характеристики за місцем служби та проживання, відсутності обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про можливість застосування статті 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 5 ст. 407 КК, а саме покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, клопотань щодо обрання такого до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21 жовтня 2022 року між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 21 жовтня 2022 року покарання: за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1