справа № 208/6301/21
№ провадження 1-кп/208/234/22
ВИРОК
Іменем України

08 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001566 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину 2022 року народження, працюючого: ТОВ ТВК «Єкатеринославська дверна артіль», електрозварювальником, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 10.12.2020 року, приблизно о 16.30 годин, у темний час доби, при включеному міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги, керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , здійснював рух по вулиці Республіканська в м. Кам`янське з боку проспекту Аношкіна в напрямку вулиці Широка по автодорозі, що має двосторонню організацію руху, по одній смузі руху у кожному напрямку.

При русі в районі будинку № 9 по вулиці Республіканській в м. Кам`янське, та при наближенні до Т-образного перехрестя з провулком Цегельним, водій ОСОБА_10 мав об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_11 , яка перетинала проїзну частину дороги по перехрестю вищевказаних вулиць зліва направо відносно транспортного засобу, що за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки згідно Правил дорожнього руху, на перехресті вважається нерегульованим пішохідним переходом та визначається шириною тротуарів чи узбіч.

В даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_10 передбачались регламентом вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 18.1 ПДР України, згідно до яких:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 (б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»

В порушення вимог п.18.1 ПДР України, ОСОБА_10 як водій транспортного засобу, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати вимоги зазначених Правил, проявляючи злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бездіяльності, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не впевнився у відсутності на ньому пішоходів, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки вказаного транспортного засобу, а також застосування своєчасного екстреного гальмування, у результаті чого, у лівій смузі для руху за напрямком від проспекту Аношкіна до вулиці Широка, на проїзній частині вулиці Республіканська в м. Кам`янське, поблизу буд. 9 по вулиці Республіканська, скоїв наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO», на пішохода ОСОБА_11 .

Порушення вимог п.18.1 ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалась тупою травмою грудної клітини з множинними переломами ребер, тупою травмою черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишковика, множинними переломами кісток кінцівок, відкритою черепно-мозковою травмою з переломом кісток черепу, крововиливами під оболонки, у речовину мозку, супроводжувалася розвитком продуктивного арахноменінгіту та ускладнилось набряком мозку які відносяться до тяжких тілесних пошкоджень, по ознаці небезпеки для життя, та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні злочину при визначених в обвинувальному акті обставинах визнав повністю та пояснив суду, що його водійській стаж обчислюється з 2016 року. Раніше з загиблою та потерпілим знайомий не був.

10.12.2020 року о 16.30 годині, він керуючи автомобілем «Деу-ланос», яким користується за довіреністю від власника транспортного засобу, разом з дружиною рухався по вулиці Республіканська. Розігнався та їхав накатом зі швидкістю приблизно 60 км/год. Було темно, дорога була не дуже освітлена, суха. Із-за повороту провулку Цегляного вийшла жінка. Одразу її не помітив, а побачив тільки на середині дороги. Намагаючись об`їхати пішохода ззаду змінив напрямок руху автомобіля, але в цей час пішохід повернувся та побіг назад. Зреагувати на зміну напрямку руху пішохода він вже не встиг. Після ДТП він викликав швидку та поліцію і залишався на місці пригоди.

Свою вину визнає повністю та щиро кається у скоєному. Просить вибачення у потерпілого. Він допомагав грошима на лікування потерпілої. Цивільний позов визнає.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що загибла пішохід ОСОБА_11 була його дружиною. Обвинуваченого ОСОБА_10 раніше не знав.

10.12.2020 року, в зазначений в обвинувальному акті час, дружина йшла з роботи та була збита обвинуваченим при переході дороги. Про ДТП йому стало відомо від працівників лікарні. Протягом трьох місяців дружина знаходилась на лікуванні в медичних закладах. Померла від отриманих травм в березні 2021 року. Обвинувачений допомагав на лікування дружини, перераховував гроші на карточку.

Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. При призначенні виду та міри основного покарання він покладається на розсуд суду. Просить позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Окрім повного визнання вини ОСОБА_10 у пред`явленому йому обвинуваченні, вона також встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

- витягом з ЄРДР від 10.12.2020 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України, з фабулою що 10.12.2020 року, близько о 16.30 годині, на вулиці Республіканській в м. Кам`янське, напроти будинку 9 в районі автостанції, водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» д/з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в правій музі по вулиці Республіканській з боку проспекту Аношкіна у бік вулиці Широка, де здійснюється рух в двох напрямках, скоїв наїзд на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину дорогу в невстановленому місці зліва направо за напрямком руху ТЗ. Внаслідок ДТП пішохода ОСОБА_11 з попереднім діагнозом: ОЧМТ, закритий перелом плеча, направлена до лікарні ім. Мечнікова (т.2 а.с. 1);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.2020 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці ДТП, ділянці місцевості розташованої по вулиці Республіканській в м. Кам`янське. На зазначеній ділянці розташований автомобіль «ЗАЗ-Daewoo» д/з НОМЕР_1 з пошкодженням на передньому склі, відсутнє праве пасажирське скло, дзеркало заднього виду з правої сторони має пошкодження у вигляді зламу, схемою ДТП та фотознімками (т.2 а.с. 14-21);

- висновками судово-медичних експертиз № 316-Е від 31.03.2021 року та № 316-Е-2 від 14.07.2021 року, згідно яких, з урахуванням медичних документів, у ОСОБА_11 виявлені ушкодження у вигляді - тупа травма грудної клітини: переломи у вигляді кістяних мозолів 2,3,4,5,6,7,8,9-го ребер по задньо-пахвинній лінії праворуч, 8,9,10-го ребер по лопатковій лінії праворуч та 5,6,7.8,9,-го ребер по середньо-ключичній лінії ліворуч; тупа травма черевної порожнини: десерозировання ділянки тонкої кішки, закритий перелом ліктьового відростка ліктьової кістки. Закритий багато уламковий перелом обох кісток лівого передпліччя у нижній третині. Закритий внутрішньо суглобовий перелом обох кісток правої гомілки з відривом латерального виростка в/гомілкової кістки у верхній третині. Рубець на тильній поверхні правої кисті, в проекції 2-ї п`ясної кістки, довжиною 1,5 см. Відкрита черепно-мозкова травма:гостра субдуральна гематома зліва, геморальні забої в лівій лобній частці, лінійний перелом лівої скроневої кістки, в правій потиличній ділянці вертикально розташований хвилястий рубець.

Виявлена сполучена тупа травма тіла відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки, що призвела до смерті (п.п. 2.1.2 та 2.1.3. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року)

Враховуючи характер та локалізацію виявлених пошкоджень експерт вважає, що вони могли утворитись внаслідок дії тупих твердих предметів, (якими можуть бути виступаючи частини легкового автомобілю, який рухався), з первинним контактом, можливо по зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, при цьому тіло потерпілої в момент первинного контакту, ймовірніше за все, було звернуто правим боком до автомобілю, з послідуючим закиданням тіла на автомобіль та падінням лівим боком тіла на дорожнє покриття передньою поверхнею.

Враховуючи характер та розташування виявлених ушкоджень, експерт вважає, що вони перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та виникли незадовго до потрапляння в лікарській заклад, ймовірно при ДТП, що мало місце 10.12.2020 року близько 16.30 години. При токсилогічному дослідженні крові ОСОБА_11 етилового спирту в крові не виявлено. Смерть ОСОБА_11 настала близько 12-14 години 11.03.2021 року (т.2 а.с. 129-138, 140-146);

- протоколом огляду відеозапису з вбудованих камер в приміщенні ТОВ «Фірма-Дует» за адресою: м. Кам`янське, вулиця Республіканська,9 - за 10.12.2020 року, згідно якого зафіксовано обставини дорожньо-транспортної події, що мала місце 10.12.2020 року по вулиці Республіканській м. Кам`янське, зазначеним речовим доказом по справі (т.2 а.с. 83-86, 87);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2021 року, який проводився на місці події згідно з відомостями протоколу огляду місця події від 10.12.2020 р. по вул. Республіканській. Погодні умови та час доби відповідають умовам, при яких була скоєна ДТП, 10.12.2020, о 16:30, водієм ОСОБА_4 , який керував автомобілем «ЗАЗ-Daewoo» державний номер НОМЕР_1 та пішохода ОСОБА_11 . Для визначення конкретної видимості перешкоди в умовах місця ДТП в місці наїзду на проїзній частині дороги було розміщено статиста, в одежі темного кольору, з капелюхом світло - сірого кольору на голові, яка відповідає одежі потерпілої під час ДТП. Статист став на місці наїзду на відстані, у якої статист не проглядається. Автомобіль, за кермом якого знаходився водій, свідок ОСОБА_12 із включеним ближнім світлом фар із швидкістю приблизно 10,0 км/год. рухався до місця наїзду. Із автомобілю поняті разом з водієм та слідчим вели спостереження і зупинку автомобілю у місці, з якового можна виявити ознаки наявності пішохода, за його характерними ознаками. Відстань від передньої частини автомобіля до пішохода склала 47,9 м. і є конкретною видимістю перешкоди. Далі визначалась загальна видимість елементів дороги і з цією метою автомобіль «ЗАЗ - Daewoo» був встановлений в тому ж положенні щодо меж проїзної частини дороги, в якому він знаходився безпосередньо перед подією ДТП, із включеним світлом фар, і працюючим двигуном на середніх обертах. Для визначення місця до якого проглядається межа лівої кромки проїзної частини із узбіччя асистент, що несе в праві руці на висоті не більше 19-20 см. від поверхні дороги білий аркуш паперу, віддалявся по краю проїзної частини від автомобілю поперемінно повертаючи аркуш паперу. Аркуш паперу поперемінно асистент повертав до спостерігачів, то кромкою то площиною. Спостерігачі та водій ОСОБА_12 , орієнтуючись на проблиски паперу, вказали в якому місці має зупинить асистент, тобто в місці, до якого межа її проїзної частини та узбіччя проглядається. Відстань від передньої частини автомобіля де був зупинений асистент склала 80,2 м.(т.2 а.с. 101-104);

- протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.06.2021 року, згідно якого додатково фіксувалась обстановка на місці ДТП, ділянці місцевості розташованої по вулиці Республіканській в м. Кам`янське, схемою та фотознімками (т.2 а.с. 106-110);

- висновком автотехнічної експертизи №19/104-9/2/10 від 05.02.2021 року, згідно якого робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» д/з НОМЕР_1 на момент проведення дослідження перебувають у працездатному стані (т.2 а.с. 39-44);

- висновком автотехнічної експертизи № КСЕ-19/104-21/20117 від 25.06.2021 року, згідно якого в дорожній обстановці що досліджується водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» д.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1, 12.2, 12.4 та 12.9 ПДР України.

При заданих вихідних даних, водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» до місця наїзду.

Дії водія автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» д.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 в частині вибору швидкості руху з умовами видимості дороги, не вбачається невідповідностей вимогам п.12.2 ПДР України.

Дії водія автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» д.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 при заданому механізму пригоди, не відповідали вимогам п.12.4 та 12.9 (б) ПДР України, проте встановлені невідповідності дій водія ОСОБА_4 вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР України не знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Дії водія автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» ОСОБА_4 при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п.18.1 ПДР України, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з даною ДТП (т.2 а.с. 116-123)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає визнання своєї вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, ризик вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства та для окремих осіб, визначена як низька. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання можливо у громаді за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Досудова доповідь не будучі обов`язковою для прокурора та суду, враховується при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій особі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке визначено законодавством як тяжкий, але неумисний злочин, наслідки у виді смерті потерпілої, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, одружений та має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, враховує обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд вважає що покарання обвинуваченому повинно призначатись у межах санкції ст. 286 ч.2 КК України, а подальше перевиховання та виправлення ОСОБА_4 можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з встановленням строку випробування.

Згідно із ч. 3 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Розглядаючи питання призначення факультативного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи обставини справи, наслідки дорожньо-транспортної пригоди та встановлену вину ОСОБА_10 , позицію державного обвинувачення та потерпілого з цього приводу, суд вважає його призначення необхідним та доцільним.

На думку суду, саме таке покарання є законним, справедливим, цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Розглядаючи позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_6 до обвинуваченого та страховика про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 1166 ЦК України, якою визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлює, що така шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно правової позиції викладеної в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи такі позови, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

В зазначеному Законі України закріплено основні поняття, які використовуються у даному виді відносин зі страхування.

Страхувальники - дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а підстави стягнення майнової шкоди безперечно повинні підтверджуватись належними матеріальними носіями, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в належним чином підтвердженій матеріальними носіями.

Зазначена сума складається з підтверджених витрат на лікування ОСОБА_11 в сумі 116 236, 71 гривні, витрат на поховання та встановлення пам`ятника в сумі 29 610 гривень, в загальній сумі встановленої матеріальної шкоди 145 846,71 гривень.

Враховуючи добровільно виплачені Потапенко потерпілій стороні 19 000 гривень та 31 377,37 гривень, не відшкодованою залишається сума 95 469,34 гривень (145 846,71 19 000 31 377,37 = 95 469,34), яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_6 з страхувальника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Конституцією України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Чітких механізмів встановлення наявності моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, визначення її розміру, механізму доказування, в законодавстві України не визначено, але в будь-якому випадку, для стягнення моральної шкоди необхідно першочергово довести саме її наявність, обґрунтувати розмір моральної шкоди.

У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 зазначеної вище Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу заподіяні моральні страждання внаслідок загибелі близької людини, а їх спричинення є загальновизнаними в цивілізованому суспільстві. Вина обвинуваченого, причинний зв`язок між злочинними діями та бездіяльністю, заподіянням моральної шкоди, в судовому засіданні встановлено. Внаслідок смерті дружини перерваний істотний, звичний для позивача ритм життя та майбутніх планів, виникла необхідність їх перегляду та відновлення, що потребує від нього значних зусиль, негативно впливають на його емоційний стан.

Суд вважає, що з врахуванням вимог розумності та справедливості заявлені вимоги підлягають повному задоволенню у визначеному позивачем розмірі, в 150 000 гривень.

Згідно п. п 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

В період 01.09.2020 31.12.2020 року законодавством встановлено розмір мінімальної заробітної плати 5 000 гривень, і таким чином моральна шкода яка підлягає стягненню на користь позивача з страхувальника становить 60 000 гривень.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), і таким чином решта встановленої судом суми моральної шкоди 90 000 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 .

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Згідно ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовні вимоги потерпілого до ТОВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», в частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 95 469,34 гривень.

Позовні вимоги потерпілого до ТОВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», в частині стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнувши на користь ОСОБА_6 в рахунок її відшкодування 60 000 гривень.

Позовні вимоги до ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити, стягнувши з останнього на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди 90 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 5 753 гривень 38 копійок.

Речові докази по справі:

- автомобіль «ЗАЗ-Daewoo» д.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на спецмайданчинку по вулиці Медичній 15 в м. Кам`янське, знявши арешт з майна повернути власнику; відео реєстратор з автомобіля «ЗАЗ-Daewoo» д.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у ОСОБА_4 , залишити у останнього; оптичний диск зберігати при матеріалах справи.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1