Справа № 953/2109/23
н/п 1-кс/953/2211/23

"24" березня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Республіки Мордовія, Єльниківського р-н., с. Нове Кадишеве, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця збройних сил Російської Федерації, відомості про приналежність до конкретної військової частини органом досудового розслідування не встановлено,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,-
24.03.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 24 лютого 2022 року о 5 годині 00 хвилин президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.
Цього ж дня, тобто 24 лютого 2022 року, збройними силами Російської Федерації, які діяли за наказом керівництва Російської Федерації і збройних сил Російської Федерації, віроломно здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам збройних сил України та цивільним об`єктам, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.
Так, 24 лютого 2022 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 , 71-го мотострілкового полку 42-ї мотострілецької дивізії 58 Армії СКВО, АДРЕСА_2 , спільно з військовослужбовцями інших військових частин збройних сил Російської Федерації, склад та назви яких органом досудового розслідування не встановлені, незаконно перетнули державний кордон України на ділянці Харківської області зі сторони Білгородської області Російської Федерації та окупували територію Харківського району, а саме с. Циркуни.
Органом досудового розслідування встановлено, що у період часу з 23 березня 2022 року по 30 квітня 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_6 , знаходячись на території окупованого збройними силами Російської Федерації с. Циркуни, Харківського району, Харківської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що цивільні особи громадяни України, які перебувають на тимчасово окупованій території Харківської області та належне їм майно, знаходяться під захистом міжнародного гуманітарного права, умисно нехтуючи норми зазначеного права, зокрема вимогами статті 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року щодо привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином, порушуючи інші закони та звичаї війни, вступив у злочинну змову з військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також іншими невстановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації, направлену на таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло, у великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 та інші особи, з метою проникнення до будинку АДРЕСА_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_15 , використовуючи заздалегідь пристосовані для зламу металевих воріт предмети, а саме лом, кувалду та молоток, умисно зламали металеві ворота, проникнувши таким чином на територію подвір`я вказаного будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь пристосованих для розбиття вікон та зламу дверей предметів, розбили вікна у вказаному будинку, після чого шляхом зняття дверної ручки з вхідних дверей та зламу серцевини замка, проникли до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, згідно переліку зазначеному в клопотанні, що належить доньці ОСОБА_15 ОСОБА_16 , на загальну суму 342570 гривень 85 копійок, також шляхом вільного доступу проникли до гаражу, звідки таємно викрали автомобіль марки PEUGEOT, моделі 308, типу легковий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 290790, 00 грн., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Зокрема, викрадені планшети ТМ Samsung Galaxy та мобільний телефон ТМ iPhone XR 128 Gb Red, вищезазначені особи демонстративно використовували для створення особистих фотосесій у кімнатах та на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , фотознімки яких, у третій декаді квітня 2022 року, завдяки раніше налаштованою ОСОБА_16 , програмою, надійшли у сховище Google мобільного телефону iPhone 8, що належить потерпілій ОСОБА_16 .
Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування отримано інформацію з військової частини НОМЕР_3 та УСР в Харківській області ДСР НПУ, відповідно до яких у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 на даний час перебуває на не підконтрольній території України, а саме на території Російської Федерації.
У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував, через те , що не має доказів, що підозрюваний ОСОБА_6 взагалі живий.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
В результаті проведених слідчих (розшукових) дій встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не виявилось можливим, 28.02.2023 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України підозрюваному ОСОБА_6 , у відповідності до ч.1 ст. 278 КПК України, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.
Згідно ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, в газеті кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр».
28.02.2023 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, у зв`язку з чим в порядку п. 2 ч. 1 ст.280 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.
Згідно інформації з військової частини НОМЕР_3 та УСР в Харківській області ДСР НПУ, ОСОБА_6 на даний час перебуває на території Російської Федерації, тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з вимогою ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину,передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Сторона обвинувачення при обґрунтуванні повідомленої підозри посилається на наступні докази: протоколи допитів потерпілої ОСОБА_16 , яка своїми показами вказує на факт таємного викрадення належного їй майна, а також незаконного заволодіння належним їй транспортним засобом військовослужбовцями ЗС РФ; свідка ОСОБА_15 ; свідка ОСОБА_17 ; свідка ОСОБА_18 ; протоколи огляду предметів, а саме, мобільного телефону потерпілої, додатку Google фото, у якому виявлено фотознімки у кількості 58 шт. та 6 відеозаписів, на яких зображено військовослужбовців Російської Федерації (Зазначені файли завантажено на CD-R диск, визнано речовим доказом); протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; протокол пред`явлення особи військовослужбовця збройних сил Російської Федерації ОСОБА_10 для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_16 , свідку ОСОБА_17 ; висновок експертів за результатами товарознавчих, портретних судових експертиз проведених в Харківському НДЕКЦ; довідки СПО СК: Автоматизованої системи «Російський паспорт» з ідентифікуючими даними та фотознімками фігурантів; інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.
Зазначені докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.
Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу.
Враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі, те що підозрюваний перебуває на території Російської Федерації, тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосовує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194 КК України, слідчий суддя,
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваної, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1