УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000182 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2022 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_8

представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 . Речові докази повернути їх власникам.

Короткий зміст заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вирок суду залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2022 року, ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по залученню експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 11326 грн 92 коп (одинадцять тисяч триста двадцять шість) гривен 92 копійки. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_6 на її користь відшкодування морального збитку в сумі 700000 (сімсот тисяч) гривен та відшкодування матеріального збитку в сумі 21350 (двадцять одна тисяча триста п`ятдесят) гривен 00 копійок. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідності висновків суду, викладеним у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_10 у порушення комендантської години, після 23 години перебував на вулиці, порушував спеціальний режим світломаскування, невідомо кому та з якою метою подавав світлові сигнали, сам же обвинувачений перебував в будинку за місцем свого проживання та спав, від гавкоту собак прокинувся, вийшов на двір та побачив там невідому особу, яку сприйняв за диверсанта.

Зауважує, що в темряві та у нервовому стані обвинувачений міг переплутати травматичні набої з бойовими. Стріляв ОСОБА_6 в напрямку тулуба ОСОБА_10 тому, що був впевнений, що у патроннику травматичні набої. Наголошує, що ОСОБА_6 в судовому засіданні неодноразово заявляв, що від ОСОБА_10 він відчував реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. Покази обвинуваченого в ході судового розгляду не спростовані, доказів підтвердження, що ОСОБА_6 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині у ході судового розгляду не здобуто. На думку захисника, при даних обставинах, внаслідок чого настала смерть потерпілого, ОСОБА_6 діяв в стані необхідної оборони захищаючи своє життя та здоров`я. Крім того, зауважує, що потерпілий ОСОБА_10 по характеру був агресивний, а за його поведінкою в на місці події можна зробити висновок, що він перебував в стані наркотичного сп`яніння, так як на зауваження обвинуваченого ОСОБА_6 не реагував, виражався нецензурною лайкою, не зважаючи, що в руках ОСОБА_6 знаходилася заряджена рушниця, яка була направлена в його сторону.

Вважає, що послідуючі дії ОСОБА_6 щодо переховування тіла загиблого та не повідомлення правоохоронних органів про вчинене, не впливають на кваліфікацію даного кримінального правопорушення, так як згідно висновку судово-медичної експертизи смерть загиблого настала миттєво від вогнепальних поранень. Не погоджується, захисник із обтяжуючою обставиною визнаною судом доведеною, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та пояснює, що обвинувачений зазначав, що випив 100гр. коньяку о 12г.002хв., в подія сталася о 23г.00хв., тобто через 11 годин після виживання невеликої дози алкоголю.

Щодо заявленого потерпілою цивільного позова, захисник зазначає, що відшкодування суми морального позову у розмірі 700 000грн, нічим не підтверджено, а тому моральна шкода в даному розмірі є безпідставною. Звертає увагу, що речові докази, а саме: два мобільних телефони марки «Samsung» та «Dooge», які були вилучені під час обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_6 , належать його дружині та доньці обвинуваченого, а тому повинні бути повернуті їх власникам.

Узагальнені доводи заперечення

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої зауважує, що в судовому засіданні версія обвинуваченого не знайшла свого підтвердження, тому як він сам розповів що він направив зброю на особу та зробив 4 постріли підряд. Також не знайшла свого підтвердження версія ОСОБА_6 , що нібито йому погрожував ОСОБА_10 та була реальна загроза його життю та здоров`ю. Щодо часу комендантської годині, зауважує, що ОСОБА_6 не знав точної години комендантського часу 8 квітня, саме тоді коли відмічав свій день народження та був обурений тим, що працівники з територіальної оборони зробили зауваження та вимагали розійтися по домівках самому ОСОБА_6 та його товаришам, які разом з ним вживали алкогольні напої вже після початку комендантської години, а саме після 21г.00хв. Звертає увагу, що обвинувачений в судових засіданнях вів себе агресивно, не бажав відповідати на запитання представника потерпілої, тільки завдяки зауважень та роз`яснень суду було встановлено порядок.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом встановлено та визнано доведеним, що 08 квітня 2022 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за своїм тимчасовим місцем проживання в с. Мішково-Погорілове Миколаївського району Миколаївської області, під час дії комендантського часу, введеного на території Миколаївської області, що було пов`язано зі збройною агресією російської федерації відносно України та введенням на території України воєнного стану, побачив на вулиці поблизу будинку, де він мешкав по АДРЕСА_2 , наглядно знайомого мешканця цього села ОСОБА_10 . ОСОБА_6 , з метою з`ясування причин знаходження ОСОБА_11 на вулиці під час дії комендантського часу, вийшов йому на зустріч, взявши при цьому із будинку належну йому гладкоствольну мисливську рушницю моделі "Target 15087 Сlassik12/76" дванадцятого калібру, серійний номер НОМЕР_1 , виробництва фірми "Target Shotgun" Туреччини, спорядивши її мисливськими набоями дванадцятого калібру. В подальшому, між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на заподіяння смерті ОСОБА_11 шляхом застосування наявної у нього вогнепальної зброї.

ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відразу реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , знаходячись поблизу будинку за своїм тимчасовим місцем проживання, розуміючи, що діє в умовах введено на території України воєнного стану, застосовуючи належну йому зазначену гладкоствольну мисливську рушницю "Target 15087 Сlassik12/76", яка була споряджена ним мисливськими набоями, здійснив в напрямку голови та тулуба ОСОБА_10 постріли, кількість яку під час слідства встановити не виявилося за можливе, спричинивши ОСОБА_10 численні вогнепальні проникаючі поранення тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалося геморагічним шоком, що у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. В подальшому, з метою укриття скоєного кримінального правопорушення, ОСОБА_6 , здійснив заходи по приховуванню тіла вбитого ним ОСОБА_10 - застосувавши мотузку, якою обмотав тіло ОСОБА_10 , він перетягнув його від дороги на вулиці в кущі поблизу розташованої неподалік річки, спричинивши при цьому часткову відстрочену асфіксію, а саме: горизонтальну орієнтовану борозну давлення, крововилив в м`які тканини шиї по ходу борозни, крапкові виливи на поверхні легень. В наслідок численних вогнепальних проникаючих поранень тіла з пошкодженням внутрішніх органів, яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком, смерть ОСОБА_10 настала на місці. Після цього ОСОБА_6 , виконавши всі необхідні дії, направлені на реалізацію свого протиправного умислу по позбавленню життя ОСОБА_10 , залишив місце скоєння злочину.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційних скаргах, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1. ст.115 КК України є правильною.

Апеляційним судом не встановлено порушень, які наведені в апеляційній скарзі та які перешкодили суду всебічно розглянути матеріали кримінального провадження щодо обвинуваченого.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні свою вину не визнав, вказавши, що діяв в умовах необхідної оборони, захищаючись, як він вважав, від нападу російського диверсанта, не маючи умислу на вбивство. Аналогічну версію виклав і захисник в апеляційній скарзі.

Проте такі доводи обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд не приймає, оскільки всі дії ОСОБА_6 в подальшому свідчать про навмисний характер дій, направлених на умисне позбавлення життя людини.

За нормативним визначенням умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини, коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

При цьому, питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним у цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з будинку він взяв свою мисливську рушницю марки "Target", яку спорядив набоями, як думав, травматичної дії та здійснив приблизно чотири постріли в бік потерпілого ОСОБА_10 , оскільки вважав його російським диверсантом та відчував від нього реальну загрозу своєму життю.

Проте, в матеріалах справи не містяться доказів того, що потерпілий ОСОБА_10 своїми діями реально загрожував життю та здоров`ю обвинуваченого. Достовірних доказів про те, що зі сторони ОСОБА_10 були погрози потерпілому вбивством, та ці погрози мали реальний характер, що давало б підстави ОСОБА_6 захищати своє життя та здоров`я із застосуванням мисливської зброї із мисливськими набоями 12-го калібру, ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді надані не були. Всі твердження ОСОБА_6 про нібито загрозу його життю зі сторони ОСОБА_10 зводяться до його припущень.

Про спрямованість умиселу на вбивство потерпілого ОСОБА_10 , свідчить характер та локалізація тілесних ушкоджень. Так, обвинувачений здійснив неменше чотирьох пострілів в область голови та тулубу потерпілого. Після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, не намагався надати йому допомогу викликати швидку медичну допомогу, навпаки, ОСОБА_6 зв`язав тіло потерпілого та відтягнув від дороги на значну відстань у кущі. Смерть ОСОБА_10 , настала в результаті численних вогнепальних проникаючих поранень тіла з пошкодженням внутрішніх органів, яка супроводжувалась травматичним та геморагічним шоком.

Вищенаведені докази беззаперечно вказують, що саме ОСОБА_6 здійснив постріли, спричинивши ОСОБА_10 численні вогнепальні проникаючі покарання тіла, які потягли настання смерті останнього. Не визнання при цьому умислу на вбивство, не спростовує наслідків, які настали від його дій, та відповідно кваліфікацію.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 випадково в темноті переплутав мисливські набої з набоями травматичної зброї, спорядивши мисливську рушницю першими, суд вважає неприйнятними, оскільки він є мисливцем і достовірно обізнаний про різниці таких набоїв, зокрема й у відмінності в їх масі.

Доводи захисника щодо невірно встановленої судом першої інстанції обставини, що обтяжує покарання - знаходження обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що будучи членом територіальної оборони ввечері 08 квітня 2022 року здійснював спільно з іншими оборонцями патрулювання АДРЕСА_3 і після 21:00 вони застали в місцевому барі-магазину мешканців сіл, які розпивали алкогольні напої, серед яких був і ОСОБА_6 , який по характеру розмови та жестикуляції перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник не погоджується з рішенням суду, щодо суми стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 700 000грн., вважає суму нічим не підтверджену та безпідставну.

Разом з тим, апеляційний суд, вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині, є обґрунтованим та правильним.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за загальним правилом відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У частині третій статті 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд перш за все враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю. Через смерть чоловіка цивільний позивач пережив горе і втрата близької людини завдала йому суттєвих психологічних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав цивільний позивач через втрату чоловіка, характер немайнових витрат, їх тривалість, неможливість їх відновлення, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, з урахуванням віку і стану здоров`я цивільного відповідача, який на даний час не має легальних джерел доходу, вірно вважав необхідним частково задовольнити вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 700 000 грн.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, в тому числі вірно вирішив долю речових доказів та прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними, за такого підстав для скасування вироку суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2022 року, стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді