Ухвала

02 березня 2023 року

м. Київ

справа № 348/2295/18

провадження № 51-571ск23

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду від 02 лютого 2023 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК

та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.

У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції прокурору було зазначено

про необхідність навести відповідне обґрунтування доводам своєї касаційної скарги щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність,

а також невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, прокурор подав нову касаційну скаргу, перевіривши зміст

якої, Касаційний кримінальний суд установив, що, зазначені в ухвалі від 02 лютого

2023 року недоліки касаційної скарги прокурор не усунув.

Так, прокурор ОСОБА_4 , посилаючись у своїй касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом апеляційної інстанції, так і не навів відповідного обґрунтування щодо незаконності оскарженого судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на відповідні положення статей 370, 412, 413 і 419 КПК у їх взаємозв`язку, що тягнуло б за собою обов`язкове скасування рішення апеляційного суду.

Крім того, вказуючи на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор своїх тверджень належним чином так і не обґрунтував та не навів доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК, які б можна було визнати беззаперечними підставами для скасування судового рішення на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.

Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що прокурор ОСОБА_4 недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 25 жовтня

2022 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути прокурору ОСОБА_4 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: