Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/401/23
Провадження № 1-кп/542/56/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000046 від 23.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Забрідки, Новосанжарського району, Полтавської області, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти.

07 січня 2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем свого проживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на той час тимчасово проживав ОСОБА_6 , який є внутрішньо переміщеною особою, помітила банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», яку залишив ОСОБА_6 на кріслі в кімнаті будинку. Переконавшись, що ОСОБА_6 спить, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що банківська картка та наявні на ній кошти є чужою власністю, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на викрадення грошових коштів, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння коштами, переслідуючи мету незаконного збагачення, незаконно заволоділа банківською картою № НОМЕР_1 , володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), таємно викрала з банківського рахунку НОМЕР_2 о 13 годині 24 хвилин кошти в сумі 8000 грн., які отримала готівкою через банкомат, розташований за адресою: Полтавська область, Полтавський район, смт. Нові Санжари, вулиця Шевченка, 51/94, після чого поклала банківську карту ОСОБА_6 на крісло у кімнаті.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 січня 2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на той час проживав ОСОБА_6 , помітила банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», яку залишив ОСОБА_6 на дивані в кімнаті будинку. Переконавшись, що ОСОБА_6 спить, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, розуміючи, що банківська картка та наявні на ній кошти є чужою власністю, діючи умисно, повторно, маючи умисел, спрямований на викрадення грошових коштів, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме для заволодіння коштами, переслідуючи мету незаконного збагачення, незаконно заволоділа банківською картою № НОМЕР_1 , володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), таємно викрала з банківського рахунку НОМЕР_2 о 07 годині 28 хвилин кошти в сумі 2500 грн., які отримала готівкою через банкомат розташований за адресою: Полтавська область, Полтавський район, смт. Нові Санжари, вулиця Шевченка, 51/94, після чого повернула банківську карту ОСОБА_6 на місце.

Викраденими грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, вчиненій в умовах воєнного стану.

16 березня 2023 року була укладена Угода про визнання винуватості між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_3 .

Відповідно до укладеної угоди:

- підозрювана ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість в зазначеному діянні, щиросердечно розкаялася.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачена підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Шкода завдана потерпілому ОСОБА_6 , яким надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості (а.с. 25).

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. ЇЇ умови відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Підозрювана під час досудового розслідування та обвинувачена в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнала свою винуватість у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану, підозрюваній під час досудового розслідування та як обвинуваченій в підготовчому судовому засіданні роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Так, під час підготовчого судового засідання ОСОБА_3 стверджувала, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, щодо якого вона визнає себе повністю винуватою, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом.

Крім того, ОСОБА_3 підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, не заміжня, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває під наглядом у лікаря нарколога, психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з участю захисника ОСОБА_4 і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України та звільнення її від покарання з іспитовим строком, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України та санкції зазначеної статті.

При цьому тривалість іспитового строку відповідно ч. 3 ст. 75 КК України визначає суд, та вважає, що такий строк має становити один рік.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 374-376, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 16 березня 2023 року, укладену між прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та підозрюваною ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000046 від 23.02.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо вона протягом випробувального строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї судом обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1