справа № 991/6834/22
провадження № 11-сс/991/78/23
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.01.2023 р. про відмову у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, -

в с т а н о в и л а:

10 січня 2023 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга (а.с. 33-57), яку того ж дня передано судді - доповідачу та призначено до розгляду (а.с. 59-60).

1. Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, якою призначити новий розгляд скарги слідчим суддею в іншому складі суду.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки висновок слідчого судді про оскарження ним невиконання судового рішення є хибним, оскільки предметом оскарження була бездіяльність детектива, що полягала у невчиненні процесуальних дій у визначений КПК строк відповідно до ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19.12.2022 р. Вважає, що така бездіяльність може бути оскаржена під час досудового розслідування.

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судове засідання ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, не з`явився. При цьому, в апеляційній скарзі містилося його клопотання про здійснення апеляційного розгляду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку EasyCon, обґрунтоване посиланням на карантин, регулярні повітряні тривоги та перерви в роботі судів та транспорту.

Ухвалою судді-доповідача від 10.01.2023 р. у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки чинна редакція ст. 336 КПК України не надає учасникам кримінального провадження можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а у клопотанні не зазначено, з приміщенням якого суду слід провести відеоконференцію (а.с. 59-60). Відмовляючи у задоволенні клопотання, суддею-доповідачем також зазначено, що застосування відеоконференцзв`язку з використанням інших технічних засобів, ніж визначені КПК України, допоки це питання не буде врегульоване законодавцем, можливе лише у виключних випадках - у разі неможливості через об`єктивні обставини участі особи у судовому розгляді та за умови роз`яснення учаснику провадження його процесуальних прав та обов`язків. У даному випадку ОСОБА_6 проживає в м. Києві, яке з 25.04.2022 року не вважається територією воєнних (бойових) дій та не перебуває в тимчасовій окупації, та має об`єктивну можливість взяти участь у розгляді апеляційної скарги безпосередньо або з приміщення іншого суду на території України. Крім того, у цьому провадженні жодне судове засідання ще не відбулося, особа ОСОБА_6 уповноваженим працівником суду не перевірялася, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки не вручалася. Відтак, вимоги ст. 336 КПК України щодо ідентифікації особи як учасника процесу й інформування її про зміст та обсяг прав та обов`язків під час судового провадження не можуть бути виконані у разі проведення судового засідання дистанційно за допомогою власних технічних засобів учасника та поза межами приміщення суду. Отже, підстави для задоволення клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, тобто у спосіб, не передбачений КПК України, відсутні.

За викладених обставин, колегія суддів виходить з того, що правом на участь в апеляційному розгляді ОСОБА_6 не скористався, так само, як не скористався і правом на участь в апеляційному розгляді в дистанційному судовому провадженні з приміщення іншого суду у відповідності до вимог ст. 336 КПК України.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги представник НАБУ та прокурор САП Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертались.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників процесу за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу, та інші учасники апеляційного провадження належним чином повідомлені та не були позбавлені можливості прибути в судове засідання, колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що бездіяльність, яку оскаржує ОСОБА_6 , полягає у невиконанні ухвали Вищого антикорупційного суду у справі № 991/6331/22 від 19.12.2022 р., якою уповноважених осіб НАБУ зобов`язано видати ОСОБА_6 витяг з ЄРДР, пам`ятку про процесуальні права, а також розглянути його клопотання № VYH - -01-02 від 06.12.2022 р. протягом трьох днів з дня отримання ухвали та вручити/направити заявнику відповідь за результатами розгляду.

Оскільки вказана ухвала уповноваженою особою НАБУ не виконана та протягом трьох днів не вчинено зазначені у ній дії, ОСОБА_6 звернувся зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ.

Втім, за твердженням слідчого судді, невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. При цьому, відповідальність за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню передбачена ст. 382 КК України.

Відтак, за результатом розгляду скарги ОСОБА_6 слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки бездіяльність, яка полягає у невиконанні судового рішення, що набрало законної сили, не є тієї бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Відтак, норма закону, на яку посилається ОСОБА_6 , дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь - яку бездіяльність слідчого, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 до слідчого суді, бездіяльність, про яку останній зазначає, фактично полягає у невиконанні уповноваженою особою НАБУ судового рішення - ухвали Вищого антикорупційного суду від 19.12.2022 р. у справі № 991/6331/22, постановленою за його скаргою, якою уповноважених осіб НАБУ у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі № 991/4202/21 від 23.06.2021 р., було зобов`язано вчинити певні дії, зокрема видати ОСОБА_6 витяг з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні та пам`ятку про процесуальні права у відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України, а також розглянути його клопотання № VYH--01-02 від 06.12.2022 р. протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали та вручити/направити йому відповідь за результатами розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили з моменту її оголошення.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що предметом оскарження у даному випадку є бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невиконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 19.12.2022 р. у справі № 991/6331/22.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Цей принцип у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (п. 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії»; п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України»).

Правова певність (юридична визначеність) передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії»).

Вирок та ухвала суду, що набрали законної сили, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України (ч. 2 ст. 21 КПК України).

Відтак, зазначена у скарзі ОСОБА_6 бездіяльність уповноважених осіб НАБУ вже була предметом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях у порядку ч. 2 ст. 331 КПК України, а доводи його скарги по суті полягають у невиконанні ухвали слідчого судді, постановленої за результатом розгляду іншої скарги на цю ж бездіяльність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розгляд слідчим суддею питання, яке вже розглянуто іншим слідчим суддею з ухваленням рішення, становитиме порушення принципу res judicata та не відповідатиме такій засаді кримінального провадження, як верховенство права.

При цьому, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі слушно звернув увагу на те, що чинне законодавство визначає механізми виконання рішення суду (розділ VIII КПК України), а також передбачає відповідальність за його невиконання (ст. 382 КК України). Відповідно, ОСОБА_6 не позбавлений можливості скористатися цими механізмами чи ініціювати питання щодо відповідальності за його невиконання. Колегія суддів погоджується також і з висновком про те, що зазначена у скарзі ОСОБА_6 бездіяльність не є бездіяльністю у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на чому наполягає останній. Доводи скарги стосуються невиконання ухвали слідчого судді, що не належить до кола рішень, дій чи бездіяльності, оскарження яких передбачено в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно, скарга подана на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка не підлягає оскарженню, що у відповідності до ч. 4 ст. 304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та завдання кримінального провадження, у разі наявності судового рішення про зобов`язання детектива НАБУ вручити особі витяг з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права, наступні скарги цієї особи з приводу бездіяльності такого уповноваженого суб`єкта за аналогічними заявами та клопотаннями щодо тих самих вимог не можуть бути предметом повторного судового розгляду. Натомість, багаторазове подання до слідчого судді скарг особою, права якої вже захищені судом, свідчить про очевидне зловживання заявником своїми процесуальними правами.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а доводи апеляційної скарги про її незаконність свого підтвердження не знайшли, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.01.2023 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4