Справа № 473/134/23
Номер провадження 1-в/473/7/2023
У Х В А Л А

іменем України

"31" січня 2023 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачеве Закарпатської області, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 03.02.2010 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.; 2) 10.04.2012 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70, ст.75 КК України до 4-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; засудженого 04.12.2015 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 14-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

До суду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшло письмове клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому також просив залучити йому захисника - адвоката ОСОБА_6 .

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив суд звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання, відмовившись від підтримання клопотання в частині щодо залучення захисника.

В судовому засіданні прокурор та представник установи виконання покарань заперечували проти задоволення даного клопотання.

З`ясувавши думки учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2015 ОСОБА_5 засудженийза ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 14-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2016 у строк відбування покарання, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.02.2014 по 05.04.2016 включно .

Таким чином, початок строку відбування покарання 26.02.2014, кінець 17.01.2026.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній за місцем відбування покарання характеризується посередньо. В місцях позбавлення волі перебуває з 11.03.2014. З 13.08.2020 відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)». Фактично відбув три чверті строку призначеного покарання.

Загалом за період відбування покарання має 9 заохочень (за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку в 2018-2020 роках, а також за підсумками роботи в 2022 році), та 7 стягнень, які знято та погашено у встановленому законом порядку (останнє - в листопаді 2021 року).

Відповідно до наданої суду характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній був працевлаштований в майстерні установи, згідно договору №38 від 09.08.2022, до 31.12.2022, а саме на виробничій зоні у швейній дільниці, за що отримував заохочення.

Участі в суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, веде пасивний спосіб життя.

Під контролем адміністрації дотримується норм, які визначаєть порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.

За характером спокійний та врівноважений. У відносинах із засудженими неконфліктний. Підтримує зв`язок із рідними. У скоєних злочинах, зі слів засудженого, розкаюється.

На думку суду, головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, рішенням комісії Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» від 18.05.2021 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні до нього пільги, передбаченої ст.82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини прокарання більш м`яким (обмеження волі), у зв`язку з недоведеністю того, що він твердо став на шлях виправлення.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.06.2021 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким в порядку ст.82 КК України.

Рішенням комісії Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» від 19.07.2022 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів своє виправлення; з дня відмови сплинув незначний проміжок часу.

Протягом періоду відбування покарання засуджений ОСОБА_5 заохочувався 9 разів та має 7 стягнень, а саме: у виді попередження та ДІЗО - 3 д. за порушення розпорядку дня та режиму утримання, відповідно; доган за неодноразове зберігання заборонених речей (алкоголю, мобільних телефонів, зарядного пристрою), а також у виді суворої догани за порушення форми одягу, що підтверджується відповідною довідкою від 25.01.2023, яка міститься в матеріалах справи. Хоча зазначені стягнення є знятими та погашеними, проте, вони характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання, та, з урахуванням положень ст.6 КВК України, не можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання суду, наявність 9-ти заохочень та відсутність станом на даний час у засудженого ОСОБА_5 діючих стягнень самі по собі не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Хоча засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи дані про його особу, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Відтак, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що дане клопотання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1