Справа №:755/1128/23
Провадження №: 1-кп/755/714/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) в складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання обвинуваченої про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0003861 від 02.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою

Обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0003861 від 02.12.2022 від кримінальної відповідальності у порядку ст.ст. 44, 46 КК України, у зв`язку з тим, що вона примирилася з потерпілою стороною, відшкодувала заподіяну шкоду.

Позиція сторін

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_4 вважали за необхідне клопотання задовольнити в зв`язку з дотриманням норм КПК України при його поданні та наявності правових підстав регламентованих КК України.

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Згідно обвинувального акту слідує, що ОСОБА_5 , 01.12.2022 приблизно о 21 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Труханівська зі сторони Північного мосту в напрямку Пішохідного мосту, та в районі електроопори № 747 по вул. Труханівська в місті Києві, допустила порушення вимог п. 1.5, 2.1.а), 2.3.б), 12.1, 26.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:

- п.1.5 ПДР України - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.1.а) ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- п.2.3.б) ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.26.3 ПДР України - у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком "Інвалід", якими керують водії-інваліди. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось в тому, що остання керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, оскільки керувала транспортним засобом без навиків управління транспортними засобами та наявного посвідчення водія відповідної категорії, рухаючись проїзною частиною вул. Труханівська зі сторони Північного мосту в напрямку Пішохідного мосту в м. Києві, не впоралася з керуванням керованого нею транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 та допустила його виїзд за межі проїзної частини, де в подальшому вчинила наїзд на нерухому перешкоду (дерево), внаслідок чого пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий перебував в салоні вищевказаного автомобіля на передньому пасажирському садінні отримав тілесні ушкодження та був доставлений до медичного закладу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-22/55101-ІТ від 23.12.2022 у водій ОСОБА_5 мала технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог вказаних пункту 12.1 та 26.3 ПДР України. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимогам пункту 12.1 та 26.3 ПДР України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1776-2022 від 11.01.2023 потерпілий ОСОБА_4 , 1998 р.н. отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у закритій травмі правого плечового суглобу у вигляді повного вивиху голівки плечової кістки зі зміщенням її вниз та медіально.

Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пасажиру ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України..

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених обставин

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Аналогічні положення містяться і у статті 44 КК України.

Статтею 46 КК України регламентовано, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ст. 46 КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим» таким чином: термін «потерпілий» у ст. 46 КК України необхідно розуміти у його кримінально-правовому значенні, як особу, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або майнова шкода або створюється загроза її заподіяння.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Так, у судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК за ступенем тяжкості, у відповідності до положень ст. 12 КК України дає змогу застосовувати норми ст. 46 КК України.

Обвинувачена вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке не є корупційним, або ж пов`язаним з корупцією, не стосується порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керувала транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

На цей час, учасники пригоди примирилися. Обвинуваченою відшкодовано завдані нею збитки.

Порушень КПК України, зокрема § 2 - звільнення особи від кримінальної відповідальності, та КК України, які б слугувати передумовою для відмови у задоволенні цього клопотання у судовому засіданні судом не встановлено.

Таким чином, судом, у судовому засіданні, встановлено, що дане клопотання в повній мірі відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

За таких обставин, беручи до уваги вказані правові норми та особу обвинуваченої у їх сукупності, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наявність обставин передбачених ст. 46 КК України, а тому остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження закриттю.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх віднесення на рахунок держави, у т.ч. з урахуванням того, що Велика Палата Верховного Суду (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зробила висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком та зазначила, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З наведеного видно, що своїм рішенням Велика Палата Верховного Суду вказала про необхідність вирішення судом питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Однак цей висновок не містить орієнтирів стосовно того, в яких випадках і які саме процесуальні витрати стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої зарито, або з держави.

В цьому аспекті слід вказати, що Верховний Суд сформував такі підходи з даного питання: 1) справа № 758/2420/17, провадження № 51-6496ск18 "... чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту)....". Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що місцевий суд не ухвалював обвинувального вироку, а постановив ухвалу, в якій відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК правильно вирішив питання щодо процесуальних витрат, які відніс на рахунок держави (ухвала колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року); 2) справа № 149/83/21, провадження № 51-4371км21 "... всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, покладаються на державу, оскільки ... суд у цьому випадку був зобов`язаний закрити кримінальне провадження, що призвело до втрати особою статусу обвинуваченого ... " (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 листопада 2021 року); 3) справа № 592/10225/19, провадження № 51-4499ск20 Верховний Суд "... пославшись на положення ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 369, п. 13 ч. 1 ст. 368, пункти 1, 2 ч. 4 ст. 374 КПК, вказав, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.... Також Суд зазначив, що відповідно до положень ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, однак ці положення є загальними і вони не спростовують вимоги ст. 124 зазначеного Кодексу..." (ухвала колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 березня 2021 року).

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 376 КПК України, ст.ст. 44, 46 КК України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0003861 від 02.12.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження № 0003861 від 02.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Судові витрати по проведенню експертиз: № 042-1776-2022 від 11.02.2023 року в сумі 2672 гривень, № СЕ-19/111-22/55101-ІТ від 23.12.2022 року в сумі 1887,80 гривень, віднести на рахунок держави.

Речові докази: автомобіль «Chevrolet Aveo», н.з. НОМЕР_1 , залишити у володінні ОСОБА_4 ; медичну карту стаціонарного хворого №16664/696, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, повернути до КНП «Київська Міська Клінічна Лікарня Швидкої Медичної Допомоги»,

Ухвала може бути оскаржена до Київської апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 12-20 год. 06.02.2023.

С у д д я ОСОБА_1