УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 Справа №755/12979/22

номер провадження 1-кп/607/1111/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду у м.Тернополі, в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0002499 від 26 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження №0002499 від 26 серпня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з огляду на наявність передумов, передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлені клопотння та просив задовольнити з огляду на мотиви викладені у них.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та просять врахувати наявність на утриманні матері пенсіцного віку, яка потербує стороннього догляду, відсутність ризиків, сприяння обвинуваченим досудовому розслідуванню та суду та відмовити в задоволенні клопотання прокурора, при цьому клопочуть про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт та зменшення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , просять суд врахувати наявінсть на утриманні малолітньої дитини, недоведеність ризиків визначених ст. 184 КПК України та відшкодування завданої шкоди ОСОБА_5 , того, що він раніше не судимий. З огляду на наведене, клопочуть про зміну запобіжного заходу останньому на домашній арешт та зменшення розміру застави.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про день та час розгляду кримінального провадження був повідомлений судом у встановленому законом порядку.

Суд, вивчивши клопотання, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисників та обвинувачених про зменшення розміру застави та зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід задовольнити з наступних міркувань.

Як вбачається з клопотань прокурора та матеріалів кримінально провадження, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 утримуються під вартою на підставі ухвал слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2023 та строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується 10.04.2023 (справа № 755/15821/21)

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 2 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК (заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах).

Відповідно, аналізуючи вказані фактори у цьому провадженні суд ураховує, що застосування (його продовження) будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Обвинувальний акт щодо обвинувачених перебуває на розгляді в суді, а відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

У межах вказаного кримінального провадження прокурор вказав на продовження існування ризиків, зокрема визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачені, перебуваючи на волі, будучи обізнаними із санкцією статі, які їм інкримінуються, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд враховує те, що запобігання ризику переховування обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду і перешкоджання ними розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства, а тому вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке їм загрожує, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Окрім цього й надалі існує ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілого ОСОБА_8 , експертів з метою уникнення відповідальності, оскільки при ознайомленні з матеріалами кримінального провадежння ними отримані відомості про адреси проживання свідків та потерпілого у справі.

Суд, надаючи оцінку можливості обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вплинути на свідків, враховує, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а тому ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків та дослідження доказів судом.

Також існує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, можуть вчинити інші кримінальні правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає це цілком ймовірним, а також враховує ту обставину, що у Роменському районному суді Сумської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ст. 190 КК України. Крім того, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 23 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0001052 від 21 травня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, суд також враховує ту обставину, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області 23 червня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0001052 від 21 травня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а тому вважає це цілком ймовірним.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

З урахуванням конкретних обставин вчинення даного особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , вагомість доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність до вказаного злочину, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, суд враховує і дані про його особу, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він зареєстрований та проживає у м. Києві, має на утриманні матір похилого віку, малолітню дитину, не одружений, офіційно не працює, раніше не судимий.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну його поведінку та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі або зменшення розміру застави ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Також, враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

З урахуванням конкретних обставин вчинення даного особливо тяжкого злочину, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_5 , вагомість доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, які поза розумним сумнівом свідчать про причетність до вказаного злочину, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, суд враховує і дані про його особу, майновий стан підозрюваного, його вік, міцність його соціальних зв`язків, той факт, що він зареєстрований та проживає у м. Суми, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, не судимий.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну його поведінку та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі або зменшення розміру застави ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

Суд вважає, слід вирішити питання етапування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час розгляду кримінального провадження до Державної установи «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)» та з цією метою слід тимчасово залишити обвинувачених в Державній установі «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)» до повного розгляду кримінального провадження № 0002499 від 26.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Виконання ухвали в частині етапування обвинувачених, суд вважає слід доручити Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та Державній установі «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)» .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178, 182,183,194, 199,331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави та зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 23 годин 59 хвилин 03 червня 2023 року.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 23 годин 59 хвилин 03 червня 2023 року.

Копію даної ухвали направити в Державну установу «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України (04050, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 13) для відому та виконання в частині дії запобіжного заходу.

Етапувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час розгляду кримінального провадження до Державної установи «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)».

Тимчасово залишити обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Державній установі «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)» до повного розгляду кримінального провадження № 0002499 від 26.08.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Виконання ухвали в частині етапування обвинувачених доручити Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України та Державній установі «Чортківська Державна установа виконання покарань (№26)» .

Відкласти підготовче судове засідання на 11:00 год. 05.05.2023, викликавши учасників кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині вирішення продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ували складений та оголошений учасникам судового провадження 10.04.2023 о 09.00 год

Головуючий суддяОСОБА_1