ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції матеріали судового провадження за клопотанням слідчого про продовження строку запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000004 від 31.01.2022 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчого задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 01 березня 2023 року без визначення розміру застави.

ЄУНСС №727/1364/23 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_8

Провадження №11-сс/822/43/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 199 КПК України

Доводи апеляційних вимог.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вважає, що згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилятись від слідства або суду, знищити, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжити злочинну діяльність.

З посиланням на практику Європейського суду з прав людини зазначає, що тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі; ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами; ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу; переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою; ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому на користь звільнення свідчать наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань.

Стверджує, що прокурор в судовому засіданні та клопотанні, не навів жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, оскільки такі ризики викладені формально та ґрунтуються лише на припущеннях, а також органом обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано до обвинуваченого.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, а його дружина є непрацездатною, діти потребують матеріальної допомоги батька, і сам запобіжний захід - тримання під вартою є не карою за скоєне, а засобом забезпечення виконання зобов`язань, і один тільки факт тяжкості злочину, у скоєнні якого особі повідомлено про підозру не є визначальним фактором і безумовною обставиною застосування даного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі не згідний з рішенням слідчого судді та вважає його необґрунтованим й передчасним.

Вказує, що він має вищу освіту за спеціальністю правознавство, і він найбільше зацікавлена особа в судовому процесі по інкримінованій йому справі. Сферою його діяльності є нерухомість. Категоричний противник будь-яких наркотиків і ніякого відношення до них немає. Він є батьком двох неповнолітніх дітей, розлучений та це не є перешкодою виховувати дітей разом з дружиною.

Зазначає, що може бути корисним для держави, платити податки, допомагати ЗСУ та виконувати будь-яку роботу на користь держави.

Позиції сторін.

Підозрюваний ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в них, скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, передбачений ст. 176 КПК України. Встановити як альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в мінімальному розмірі.

Прокурор просив апеляційні вимоги учасників кримінального провадження залишити без задоволення, як необґрунтовані, а ухвалу слідчого судді без змін, як таку, що відповідає вимогам закону.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційних скарг учасників судового засідання, з`ясувавши думку апелянтів та сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та умотивованим.

Апеляційним судом встановлено, що 31 січня 2022 року до ЄРДР внесені відомості №0000004 за ч.3 ст. 309 КК України, а в подальшому ще й за ч.1 ст. 263 КК України.

20 вересня 2022 року о 12 год. 16 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21 вересня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.09.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було неодноразово продовжено, останній раз, 20.12.2022 року, до 17.02.2023 року.

31.12.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про заміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнів не викликає, а їх сукупність дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих ним кримінальних правопорушень є обґрунтованою та дає підстави для продовження строку тримання його під вартою.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, або ж щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчиненого злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Окрім цього, слідчим суддею враховано тяжкість кримінальних правопорушень, зокрема ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, та особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, на шлях виправлення не став, під час не знятої та не погашеної судимості вчинив злочин з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та злочину проти громадської безпеки, на підставі чого та в сукупності з матеріалами провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів і суд скористався своєю дискрецією.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, ні слідчим суддею, а ні апеляційним судом встановлено не було. Жодних доказів цих обставин стороною захисту, суду апеляційної інстанції не надано і в судовому засіданні не спростовано. Не доведено і факт необхідності застосування альтернативного виду запобіжного заходу застави, т.я. починаючи з 22.09.2022 року і до тепер підозрюваний ОСОБА_6 не скористався можливістю внесення застави.

Окрім того, п.5 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на встановлені ризики та особу ОСОБА_6 , тяжкість вчинених ним кримінально караних діянь та період вчинення - воєнний стан, який оголошений 24.02.2022 р. відповідно до указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи апелянтів їх не спростовують та жодним доказом в судовому засіданні апеляційної інстанції не підтверджуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Проте, з наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2022 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 21.02.2023 року.

06.02.2023 року матеріали кримінального провадження №0000004 від 31 січня 2022 року відповідно до положень ст. 290 КПК України відкриті стороні захисту і вона закінчила ознайомлення 10.02.2023 року.

Станом на день перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді (20.02.2023), матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 скеровано до суду першої інстанції для розгляду по суті, а на 21.02.2023 року призначено підготовче судове засідання.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 01.03.2023 року, слідчий суддя фактично вийшов за межі строку досудового слідства встановленого до 21.02.2023 року.

Згідно з ч.5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Так як ч.5 ст. 219 КПК України передбачено, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строк досудового розслідування, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слід продовжити лише до 24 лютого 2023 року включно, тобто на час досудового слідства.

За таких обставин клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та апеляційні скарги учасників провадження підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із винесенням нової судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 309, 404, 407, 418, 419, 422, ч.4 ст. 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 лютого 2023 року, скасувати.

Винести нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» до 24 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3