№ 1-кп/755/90/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007900 від 22.08.2018 року та № 0002787 від 06.04.2019 року, які об`єднані, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 року, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, зокрема востаннє: 18.08.2022 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та 23.08.2022 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, зокрема востаннє: 24.03.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 21.08.2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т П.Тичини, 6, обрали предметом свого посягання чугунні батареї, що знаходяться на прибудинковій території КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва». У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вступивши у злочинну змову та керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля приміщення ЖЕД № 407, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи, що діють таємно, шляхом вільного доступу, завантажили на візок чугунні батареї, а саме: сім батарей на чотири секції, три батареї на п`ять секцій та одну батарею на три секції, загальною вартістю 39440 гривень, які належать КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з вищевказаним майном почали рухатись у бік виходу з території, що перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва». Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки їх дії були припинені працівниками патрульної поліції.

Крім того, ОСОБА_8 , 06.04.2019 року, близько 03 години 50 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-А, разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, біля технічного колодязя. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням на охоронювану територію, ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, підняли кришку люку, після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, спустилася у технічне приміщення колодязю, а ОСОБА_8 залишився зверху. Проникнувши в технічне приміщення колодязю, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, відрізала кабель та вилізла з колодязя, після цього, разом із ОСОБА_8 закрили колодязь та відійшли в сторону, оскільки знали, що дане приміщення охороняється, та відійшли на невелику відстань від місця вчинення злочину, з метою переховування від працівників охорони. Продовжуючи свої дії, направлені на протиправне збагачення, ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, одразу після від`їзду працівників охорони, повернулися до технічного колодязю та зняли кришку люку. У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, спустилася у колодязь та подала відрізаний кабель ОСОБА_8 , який почав його витягати з колодязю. Проте, у цей час, працівники охорони повернулись, а ОСОБА_8 із невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, побачивши працівників охорони, кинули кабель та почали тікати. Невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в інше провадження, зникла у невідомому напрямку, а ОСОБА_8 був затриманий працівниками охорони. Тобто, ОСОБА_8 не виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Своїми діями ОСОБА_8 вчинив замах на крадіжку майна, яке належить ПАТ «Укртелеком», на загальну суму 18700 гривень 15 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та показав, що дійсно, 21.08.2018 року він разом з ОСОБА_9 вчинив замах на крадіжку майна, що знаходилося на прибудинковій території КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» за адресою: м. Київ, пр-т П.Тичини, 6. Крім того, 06.04.2019 року, проникли на охоронювану територію за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-А та вчинили замах на крадіжку майна, що належить ПАТ «Укртелеком». Зокрема, показав, що розуміє, що його дії були умисними, діяв таємно та всі обставини, викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, прохав суворо його не карати та повністю визнає цивільний позов.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та показав, що дійсно, 21.08.2018 року він разом з ОСОБА_8 вчинив замах на крадіжку майна, що знаходилося на прибудинковій території КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» за адресою: м. Київ, пр-т П.Тичини, 6. Зокрема, показав, що розуміє, що його дії були умисними, діяв таємно та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде, прохав суворо його не карати

Покази ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінальних проваджень, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових документів, а саме: рапортів працівників поліції від 21.08.2018 року та 06.04.2019 року; протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.08.2018 року та 06.04.2019 року; протоколів огляду місця події від 21.08.2018 року та 06.04.2019 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 22.08.2018 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.04.2019 року; протоколу огляду предметів від 11.04.2019 року; постанови про долучення предметів та документів до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів від 11.04.2019 року; протоколу проведення слідчого експерименту від 06.04.2019 року і матеріалів, що характеризують особу обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повністю підтверджується їх показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинувачених та запобіганню вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище, вчинена повторно, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину та цивільний позов визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, при призначенні міри покарання, суд враховує його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_9 , його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, при призначенні міри покарання, суд враховує його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Цивільний позов представника ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії задовольнити, оскільки визнаний у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії матеріальну шкоду в розмірі 18 700 гривень 15 копійок.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та кримінального правопорушення, за який його засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня 2022 року до 3 (трьох) років позбавлення волі та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року до 5 (п`яти) років позбавлення волі, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 06.02.2023 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року, з 26.06.2022 року до 05.02.2023 року включно, та, відповідно, до вироку Дарницького районного суду м. Києва від 23 серпня 2022 року з 10.10.2020 року до 12.10.2020 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_9 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та кримінального правопорушення, за який його засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року до 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Покарання у частині штрафу у сумі 850,00 грн. за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2020 року виконувати самостійно, на підставі ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 18.03.2020 року, відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.06.2019 року до 03.06.2019 року включно, з 10.09.2019 року до 19.09.2019 року включно, а також з 25.01.2020 року до 27.01.2020 року включно.

Цивільний позов представника ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії матеріальну шкоду в розмірі 18 700 гривень 15 копійок.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному, а саме: сім батарей на чотири секції, три батареї на п`ять секцій та одну батарею на три секції, що передані під зберігальну розписку представнику КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» ОСОБА_18 - залишити у КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва»;

- кабель у чорній поліетиленовій обмотці довжиною 101 метр, марка ТППеп 100*2*0,4, що переданий до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ПАТ «Укртелеком».

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя