Провадження № 1-кп/554/1533/2022
У Х В А Л А
іменем України

16.11.2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0002991 від 21.09.2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруч Житомирської області, громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, непрацюючого,раніше в силу ст. 89 КК України несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Тетлега Чугуївського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, непрацюючого,раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою суду від 14.11.2022 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор просила призначити провадження до судового розгляду, викликати в судове засідання обвинувачених, захисників та потерпілих. Крім того, заявила клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, без визначення застави, так як ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник вважали за доцільне призначити провадження до судового розгляду, разом з тим зазначили про недоцільність продовження запобіжних заходів щодо обвинувачених.

Потерпіла ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Захисник ОСОБА_4 вважала доцільним призначати провадження до судового розгляду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Ризики щодо обвинуваченого не доведені прокурором. Просила застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_5 вважав доцільним призначати провадження до судового розгляду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 . Ризики щодо обвинуваченого не доведені прокурором. Просив застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачені повністю підтримали позицію захисників, вважали за доцільне призначення провадження до судового розгляду, просили не застосувати щодо них запобіжні заходи у виді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думки з`явившихся учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, перевіривши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, зокрема, бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, законність, верховенство права, забезпечення права на захист.

Згідно із п. п. 3, 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а також призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Вимоги щодо обов`язкового зазначення конкретних обставин справи, зокрема місця, часу, способу вчинення, форми вини і його мотивів стосуються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, на стадії ухвалення обвинувального вироку (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України), а на цій стадії таким вимогам відповідає виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та виклад ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом.

Практика ЄСПЛ виходить із необхідності забезпечення права обвинувачених бути докладно (детально) повідомленими про характер і підстави висунутого проти них обвинувачення, тобто про всі суттєві факти інкримінованих їм правопорушень. В даному обвинувальному акті містяться фактичні дані, які прокурор вважає встановленими, та їх правова кваліфікація з

формулюванням обвинувачення. Ці дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, що дає змогу стороні захисту ефективно підготуватися для захисту від висунутого обвинувачення.

Також суд звертає увагу, що на цій стадії судового провадження судом не повинні робитись висновки про правильність кваліфікацій дій обвинувачених, відповідності обвинувачення фактичним обставинам вчинення злочину, доведеності вини, тощо. Зазначені висновки суд може зробити на підставі аналізу і оцінки зібраних у справі доказів, досліджених в ході судового розгляду. Окрім цього, діючим КПК України передбачені механізми зміни чи уточнення обвинувачення у випадках, коли за результатами дослідження доказів виникне у цьому необхідність.

Таким чином, суд приходить до висновку про відповідність скерованого до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимогам Кримінального процесуального кодексу України, затверджений прокурором обвинувальний акт перебуває в матеріалах провадження і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за вказаним обвинувальним актом підсудне саме Октябрському районному суду м. Полтави.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове засідання.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, захисники, представник потерпілої, потерпілі та обвинувачені.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 23.09.2022 року відносно ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.11.2022 року.

Ухвалою слідчого судді від 23.09.2022 року відносно ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.11.2022 року.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

В обґрунтування поданих клопотань про продовження запобіжних заходів щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прокурор посилається на те, що на теперішній час існують заявлені ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованому обвинуваченим злочину є вагомим доводом, що збільшують ризик переховування від суду.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Крім того, як зазначив прокурор, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, обвинувачені дізналися про обсяг зібраних доказів, у тому числі потерпілих та свідків, показання яких можуть підтверджувати їх вину у вчиненні інкримінованого їм злочину.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілих та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням потерпілих та свідків, обвинувачені обізнані як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинувачених на потерпілих та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також суд звертає увагу, що як зазначили під час підготовчого судового засідання сторони кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відносно ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження також у Чугуївському міському суді Харківської області.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті. Встановлення того, вчинили чи не вчинили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Таким чином, суд вважає встановленим продовження існування ризиків, щодо обвинувачених, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватися від суду; незаконний вплив на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Судом вивчалася можливість щодо не доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи продовження існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, враховуючи дані про особи обвинувачених, суд приходить до висновку, що запобіжні заходи у виді тримання під вартою відповідають особам обвинувачених, характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляють можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. На теперішній час наявні підстави для продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

В той же час, виходячи з цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, продовжити строк застосованого запобіжних заходів відносно обвинувачених у виді тримання під вартою до 13.01.2023 року включно.

Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 при продовженні застосування запобіжних заходів.

Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» від 25.03.2020 року № 338-р на всій території України введено режим надзвичайної ситуації через поширення хвороби коронавірусу (COVID-19), у зв`язку з чим уповноваженим суб`єктам кримінального провадження потрібно використовувати можливість проведення досудового розслідування/судового провадження в режимі відеоконференції в умовах поширення хвороби коронавірусу (COVID-19). Адаптивний карантин в Україні подовжено до 31.12.2022 року.

Рішенням Ради суддів України від 16.03.2020 року № 9рс - 186/20 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19» на період дії карантину встановлено особливий режим роботи судів України із можливістю розгляду справ в режимі відеоконференції.

Також, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Згідно із ч. 2 вказаної статті суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходяться в державній установі «Харківська установа виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№ 27)», для забезпечення оперативності судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити судове засідання в режимі відеоконференції за участю обвинувачених.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171, 177, 181, 183, 314-316, 369 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, на 13 год. 00 хв. 24.11.2022 року.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 13.01.2023 року включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін - у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 13.01.2023 року включно.

Судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, призначене на 13 год. 00 хв. 24.11.2022 року, проводити в режимі відеоконференції з державною установою «Харківська установа виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№ 27)» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99), за участю обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зобов`язати уповноважену службову особу державної установи «Харківська установа виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№ 27)» встановити особи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та вручити їм пам`ятку про їх процесуальні права.

Копію ухвали надіслати адміністрації державної установи «Харківська установа виконання покарань управління ДПС України в Харківській області (№ 27)» - для виконання в частині проведення відеоконференції.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той же строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду. Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя