У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність директора Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст.220 КПК України

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати директора Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві розглянути, в порядку ст.220 КПК України, його клопотання у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність директора Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст.220 КПК України.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.
На його думку, слідчим суддею при розгляді його скарги було порушено вимоги ст. 3 та ч.5 ст. 304 КПК України, що потягло за собою постановлення незаконного рішення.

Стверджує, що відмова у відкритті провадження за його скаргою порушує його право на доступ до суду, на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність Директора ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст.220 КПК України.

В скарзі ОСОБА_5 просив зобов`язати Директора ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, розглянути в порядку ст..20 КПК України, його клопотання №БААА-26/08-2022 від 26.08.2022 року про вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року та повідомити Офіс Генерального прокурора про вчинення Директором ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України.

Відмовляючи у відкритті провадження за цією скаргою слідчий суддя зазначив, що Директор ТУ ДБР не входить до кола осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в порядку главі 26 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, скаржник до суду не викликався. З скарги вбачається, що копію ухвали він отримав з реєстру судових рішень.

З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права особи на захист своїх законних прав та інтересів, колегія суддів вважає не пропущеним строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Можливість особи звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є її невід`ємним правом. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований КПК України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, у пунктах 1-8 ч.1ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.
Зазначені у ч.1 ст. 303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних дій, бездіяльності слідчого, прокурора не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.
Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за №807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Бездіяльність пов`язана із нездійсненням процесуальних дій, які слідчий чи прокурор зобов`язаний здійснити, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, може бути оскаржена виключно щодо тих процесуальних дій, які слідчий чи прокурор безумовно зобов`язані вчинити саме у визначений Кримінальним процесуальним кодексом строк, але з різних причин їх не вчиняє.

Із змісту скарги поданої до суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_5 05.09.2022 року поштовим відправленням, на ім`я Директора Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві було направлено клопотання, яким він просив провести його допит, вручити йому пам`ятку про права потерпілого; надати правову оцінку діям слідчого при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року.

Слідчим суддею в своїй ухвалі вірно зазначено, що відповідно до приписів ч.2 ст.38 КПК України органом досудового розслідування є не ТУ ДБР, а його слідчі підрозділи.

Тобто, Директор ТУ ДБР не є керівником органу досудового розслідування, який здійснює досудове слідство у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року і здійснення досудового слідства та прийняття процесуальних рішень під час його проведення, відноситься до повноважень слідчого, визначеного відповідним керівником органу досудового розслідування.

За такого, враховуючи, що Директор ТУ ДБР не входить до кола осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в порядку главі 26 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.

Так, відповідно до ч.4 статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення відповідає вимогам ст. ст. 303, 306-307 КПК України, є законним і обґрунтованим, тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність директора Територіального управління ДБР розташованого у м. Миколаєві у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000004 від 16.01.2018 року, яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст.220 КПК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: