Справа № 632/1253/22
провадження № 1-кп/632/103/22

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Андріївка Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який проходить військову службу на посаді кулеметника першої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, обіймаючи посаду водія-електрика другого мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, близько дев`ятої години 01 жовтня 2022 року, діючи з прямим умислом, а саме - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, документального оформлення відпустки чи відрядження та без поважних причин самовільно залишив місце несення військової служби, що тимчасово дислокувалось у селищі АДРЕСА_2 та без відповідних дозволів командирів і начальників, без документального оформлення відпустки чи відрядження, використовуючи закріплений автомобіль КАМАЗ 53213, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому знаходився боєкомплект механізованого батальйону, та в якому спав військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , вирушив за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та у період з близько 09 години 01 жовтня 2022 року по 12 годину 50 хв. 01 жовтня 2022 року, в умовах воєнного стану, незаконно, постійно перебував поза межами місця несення військової служби, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 12 години 50 хв. 01 жовтня 2022 року - моменту затримання співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується у АДРЕСА_3 .

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій цієї статті, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

28 жовтня 2022 року між процесуальним керівником прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000778, та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що йому інкримінується, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення під час судового провадження.

Також даною угодою сторони узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Так, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

При цьому обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, за місцем мешкання та військової служби характеризується задовільно, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, конкретних обставин справи є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що також є підставами для застосування ст. 69 КК України при визначенні ОСОБА_4 зазначеного вище покарання.

Сторонами узгоджені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Зазначив про те, що він щиро розкаюється у вчиненому, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення - злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового розслідування. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор, думку якого підтримала захисник, вважає, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між ним та обвинуваченим.

ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана державним та суспільним інтересам.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що він має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватими, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 52, 53 65, 66, 69 КК України, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання.

При цьому суд доходить висновку, що обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому, з урахуванням його особи, є підставою для застосування положень ст. 69 КК України.

Таким чином суд на підставі ч. 1 ст. 69 КК України вважає за можливе перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 5 ст. 407 КК України - штрафу, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, яке буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення йому узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 12 жовтня 2022 року, з метою збереження речового доказу, був накладений арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 01 жовтня 2022 року майно, а саме: автомобіль КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту майна, який був накладений з метою забезпечення збереження речового доказу.

Питання про речовий доказ, підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 жовтня 2022 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Скасувати арешт, який був накладений на тимчасово вилучене майно автомобіль КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно із ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Полтави від 12 жовтня 2022 року.

Речовий доказ - автомобіль КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути власнику (законному володільцю).

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1