Справа № 496/441/18
Провадження № 1-кп/496/33/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої - ОСОБА_12 , представника потерпілої - ОСОБА_13 ,

обвинуваченого - ОСОБА_14 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, республіки Молдова, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 ), раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 01 липня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.08.2017 року близько 19:30 годині ОСОБА_14 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим позбавив себе можливості правильно сприймати дорожню обстановку та орієнтуватись в ній, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 17.11.2011 належить дружині ОСОБА_16 , в світлий час доби, здійснюючи рух по сухому асфальтобетонному покриттю проїжджої частини вул. Санаторна в с. Холодна Балка Одеському (Біляївського) району Одеської області, збоку вул. Центральної в напрямку вул. Д. Ульянова, не був уважним, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, обрав швидкісний режим руху більш дозволених 60 км. на годину, без врахування дорожньої обстановки, рух транспортного засобу постійно не контролював, та наближаючись до перехрестя вул. Санаторна і вул. 40 років Жовтня, де вул. Санаторна являється - «головною дорогою», а вул. 40 років Жовтня являється - «другорядною дорогою», не впорався з керуванням та здійснивши виїзд свого транспортного засобу за межі проїжджої частини вправо походу свого руху і скоїв наїзд на автомобіль «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_6 , що знаходився в статичному положенні (стояв) на узбіччі, в салоні якого перебував водій ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті наїзду автомобіль «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_6 відкинуло на стовп ЛЕП, а автомобіль «Nissan Note», д.н.з НОМЕР_4 на стіну будівлі № 2 вул. 40 років Жовтня.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ-2107», ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді: черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку важкого ступеня та його дифузного аксонального ушкодження з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку, забійна рана правої тім`яної області, травма грудної клітки у вигляді забою легенів та серця з мінімальним двобічним гемотораксом, садна правої, кисті.

ДТП сталось внаслідок порушення ОСОБА_14 вимог п.п. 2.3 б), п. 2.9 а), п. 12.1, п .12.4 Правил дорожнього руху України, а саме:

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних, чи токсичних речовин;

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Таким чином, між порушенням ПДР України водієм ОСОБА_14 та суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_17 є причинний зв`язок.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що внаслідок ДТП загинув її син. Про ДТП вона дізналась з дзвінка невістки та поїхала до реанімації. У лікарні ОСОБА_12 дізналась, що син отримав серйозні травми, внаслідок яких перебував в комі та мав зупинку серця. На лікування сина в місяць вона витрачала 350 - 400 тис. грн. З обвинуваченим ОСОБА_14 потерпіла бачилась один раз, тоді він їй повідомив, що немає коштів на відшкодування лікування її сина. Невістка не брала участі в лікуванні та реабілітації свого чоловіка, з яким на момент ДТП перебувала у шлюбі, просто перестала відвідувати його у лікарні. Перший місяць лікування був оплачений МВС, також частину було сплачено профспілкою, ще 90 тис. оплатила невістка ОСОБА_18 , якій ці кошти надали працівники поліції - колеги сина. Кошти, що заявила позивачка у позовній заяві, це витрати, які були понесенні саме нею особисто на лікування сина.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_18 пояснила, що в той день 15.08.2017 року близько 20:00 год. їй подзвонив співробітник чоловіка та пояснив, що він потрапив в ДТП, після чого його було доставлено до лікарні, місяць був в непритомності, та п`ять місяців перебував в нейрохірургічному відділенні. В той вечір він поїхав до с. Холодна Балка по роботі, як дільничний.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою провину у скоєнні інкримінованого йому злочині визнав та пояснив, що побачив як виїжджає автомобіль та не встиг зреагувати вчасно, внаслідок чого сталось ДТП. При цьому обвинувачений стверджує, що алкоголю не вживав та не знає чому в його крові виявили вміст спирту. Позов ОСОБА_12 визнає частково, а саме матеріальний збиток, та в частині стягнення моральної шкоди не визнає.

Окрім визнання вини у скоєнні ДТП, обвинуваченим ОСОБА_14 , його вина повністю доведена і підтверджується наступними доказами дослідженими у судовому засіданні та поясненнями свідків, допитаними в судовому засіданні:

-поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків - ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 підтвердили обставини моменту та події, місця ДТП, свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 підтвердили обставини щодо транспортування потерпілого до медичного закладу;

- протоколом огляду місця ДТП від 15.08.2017 року, за участі понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_21 із схемою до протоколу огляду місця події, фото-таблицею, відповідно до яких місцем ДТП є перехрестя головної вулиці Санаторної та другорядної 40 років Жовтня в с. Холодна Балка Біляївський район (зараз Одеський район) Одеської області з сухим асфальтним покриттям з пошкодженнями, дорожня відмітка відсутня, узбіччя 2,4 м. з трав`яним покриттям, до проїзної частини з обох боків примикають будівлі сільського типу, темна пора доби, освітлення часткове. Проведено огляд та перевірку т/з «ВАЗ 2107» д.н. НОМЕР_7 , який має множинні ввігнутості та деформації по правій боковій частині кузова, деформація та загиби даху автомобіля, деформації задньої частини кузова та багажнику, розбите скло, деформацію лівих пасажирських дверей.

Згідно огляду та перевірки технічного стану а/т «Nissan Note» д.н. НОМЕР_4 має наявні деформації передньої частини кузова, деформації переднього капоту, лівого та правого краю, відірваний та знаходиться окремо передній бампер авто, спрацьовані подушки безпеки місць переднього пасажирського та водія, розбиті передня ліва та права фари. Гальмова система та рульове керування обох авто при огляді, потребували експертного дослідження

Сліди гальмування невстановленого автомобіля розташовані на проїзній частині, прямолінійні. Слід гальмового руху а/т «Nissan Note» д.н. НОМЕР_4 розташований на проїзній частині та має дугоподібну форму, початок сліду розташований на відстані 4.3 м. правого краю проїзної частини, а кінець сліду розташований на відстані 1.3 м. правого краю проїзної частини, від кута буд. № 107 (т. 2 а.с. 5-38).

- висновком з КНП «ООМЦПЗ» ООР від 15.08.2017 р. № 001187 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_14 перебував в стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 44);

- актом медичного огляду № 001187 від 15.08.2017 року, згідно якого ОСОБА_14 перебував в стані алкогольного сп`яніння з результатом тесту 2,75 проміле (т. 2 а.с. 106);

- протоколом затримання особи - ОСОБА_14 підозрюваного у вчинені злочину від 16.08.2017 року (т. 2 а.с. 45-49);

- висновком судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 на автомобіль ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_7 № 17-6099 від 15.01.2018 року та схемою до нього, згідно якої покази водія автомобіля «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 про обставини пригоди є, з експертної точки зору, технічно неспроможними, такими, що виключають можливість їхнього експертного застосування при дослідженні решти питань постанови слідства. Належні дії водія автомобіля «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 в умовах пригоди, регламентувалися вимогами пунктів 12.1 і 12.4 ПДР України, які передбачали необхідність руху зі швидкістю, яка б забезпечувала гарантований контроль за керуванням зі сторони водія, з урахуванням технічного стану автомобіля й дорожніх умов і яка б не перевищувала 60 км/г - обмеження для населеного пункту. З експертної точки зору належним виконанням вимог пунктів 12.1 і 12.4 ПДР України, водій автомобіля «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 мав технічну можливість обрати безпечну швидкість руху такою, яка б виключила втрату керування й подальший виїзд за меж проїзної частини з наїздом на автомобіль ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_7 . Неналежні дії водія автомобіля «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 , які не відповідай вимогам пунктів 12.1 і 12.4 ПДР України (утрата контролю за керуванням автомобілем швидкості, яка перевищувала встановлені обмеження), з експертної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП. Дослідження належних дій водія автомобіля ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_7 та питання слідства про наявність у нього технічної можливості уникнення пригоди експертом не проводилося, оскільки даний водій знаходився в нерухомому автомобілі за межам проїзної частини, активним учасником розглянутої дорожньо-транспортної пригоди не являвся, бо фактично являвся одним з елементів дорожньої обстановки, яку повинен був ураховувати водій автомобіля «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 у процесі свого руху. (т. 2 а.с. 102-105)

- висновком судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля а/т «Nissan Note» д.н. НОМЕР_4 № 17-3855 від 01.11.2017 року, згідно якої рульове керування, гальмова система, ходова частина а/т «Nissan Note» д.н. НОМЕР_4 до моменту ДТП перебували в технічно працездатному стані, забезпечували водію можливість безпечно управляти автомобілем без несправностей, що раптово йому проявлялися та впливали на стійкість руху (т. 2 а.с. 53);

- висновком судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля а/т «ВАЗ 2107» д.н. НОМЕР_6 № 17-3857 від 01.11.2017 року та фото-таблицею до неї, згідно якої рульове керування, гальмова система, ходова частина а/т «ВАЗ» д.н. НОМЕР_7 до моменту ДТП перебували в технічно працездатному стані, забезпечували водію можливість безпечно управляти автомобілем без несправностей, що раптово йому проявлялися та впливали на стійкість руху (т. 2 а.с. 56-59);

-висновком транспортно-трасологічної експертизи № 17-3856/3902 від 01.11.2017 року та фото-таблицею до нього, якою встановлено, що в умовах пригоди а/т «Nissan Note» д.н. НОМЕР_4 передньою частиною зліва ударно взаємодіяв з правим бортом а/т «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_6 під кутом між їхніми поздовжніми осями біля 50...60° при відліку проти годинникової стрілки за точкою перетину осей від осі автомобіля ВАЗ до осі автомобіля Nissan (т. 2 а.с. 64-72);

- довідкою КУ «» Одеська обласна клінічна лікарня» про те, що 15.08.2017 р. о 20:30 год. до лікарні поступив ОСОБА_17 1991 р.н. політравма забій головного мозку (т. 2 а.с. 43);

-висновком експерта № 150 від 19.01.2018 р., згідно якої у ОСОБА_17 виявлені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкової травма в формі забою головного мозку важкого ступеня та його дифузного аксонального ушкодження з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку, забійна рана правої тім`яної області, травма грудної клітки у вигляді забою легенів та сердця з мінімальним двобічним гемотораксом, садна правої кисті. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП (зіткнення автомобілів).

Враховуючі дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 15.08.2017 р.

Черепно-мозкова травма в формі забою головного мозку важкого ступеня та його дифузного аксонального ушкодження з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку, забійна рана правої тім`яної області, згідно з п. 2.1.3 «в» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

травма грудної клітки у вигляді забою легенів та серця з мінімальним двобічним гемотораксом спричинила тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

садна правої кисті мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 81-84);

- медичною документацією та медичною карткою хворого ОСОБА_17 , згідно якої потерпілий ОСОБА_17 поступив до нейрохірургічного відділення в тяжкому стані після події ДТП та був виписаним до іншого закладу охорони здоров`я для продовження лікування (т. 2 а.с. 85-90);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 102 від 12.02.2022 р. на підставі даних якої відповідно до поставлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків:

1. згідно даних наданих матеріалів свідчень свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , комісія експертів прийшла до наступного, що не мало місце неправильне вилучення постраждалого з розбитого автомобіля. Згідно порядку надання допомоги постраждалим внаслідок дорожньо-транспортних пригод при евакуації постраждалого необхідно зробити стабілізацію голови і шиї, що було виконано за допомогою шийного комірця. Враховуючи отримані травми, вилучення не могло погіршити стан потерпілого ОСОБА_17 і не могло причинити більш тяжкі наслідки травми ОСОБА_17 .

2. Підкладання під голову ОСОБА_17 рушника, в момент його перебування в автомобілі, без переміщення, до приїзду швидкої допомоги, не мало негативних наслідків.

3. Первинна медична допомога надана у повному обсязі. Згідно порядку надання допомоги постраждалим внаслідок дорожньо-транспортних пригод при евакуації постраждалого, необхідно зробити стабілізацію голови і шиї, що було виконано за допомогою шийного комірця.

4. Згідно наданим документам, дефектів надання медичної допомоги не виявлено.

5. Дії співробітників швидкої допомоги були правильними, обґрунтованими. Від них не могли настати тяжкі наслідки чи погіршення стану здоров`я та тілесних ушкоджень ОСОБА_17 .

6. Згідно даних наданої медичної документації, погіршення стану ОСОБА_17 від дії лікарів «Одеської обласної клінічної лікарні» не настало. Схема лікування ОСОБА_17 була вибрана вірно. Важкий стан потерпілого був обумовлений політравмою і черепно-мозковою травмою важкого ступеню з дифузним двобічним аксональним пошкодженням головного мозку, що призводить до довготривалої коми з високим ризиком переходу у вегетативний стан, який характеризується відсутністю діяльності кори головного мозку і триває місяці і роки і закінчується, як правило, летально.

На момент виписки з стаціонару «Одеської обласної клінічної лікарні» 06.09.2017 р. згідно запису в історії хвороби № 18764/949 гемодинаміка і сатурація у ОСОБА_17 були стабільними, гострих розладів дихання і серцево-судинної діяльності не було, отже це дозволяло переведення останнього до реабілітаційного закладу.

Таким чином, під час лікування в ООКЛ від дій лікарів не настало погіршення стану ОСОБА_17 , навпаки, стан покращився та стабілізувався. Схема лікування вибрана вірно. Можливо було у стані на 06.09.2017 р. переведення до іншого медичного закладу спеціалізованим транспортом у супроводі відповідних спеціалістів.

7. Лікування у «Одеській обласній клінічній лікарні» і «Науково- реабілітаційному центрі «Нодус» проводилося правильно, із застусованням необхідних сучасних препаратів і було спрямоване не поліпшення стану потерпілого ОСОБА_17 .

8. Схема лікування у центрі «Нодус» була вибрана вірно, а усі призначені реабілітаційні заходи проводилися регулярно у повному обсязі.

9. Потерпілого ОСОБА_17 було виписано з центру реабілітації «Нодус» з поліпшенням, що зазначено у епікризі на сторінках 847 - 849 з вказаними рекомендаціями щодо подальшого лікування.

11. На підставі наданої документації будь-який причино-наслідковий зв`язок між діями лікарів по наданню медичної допомоги ОСОБА_17 та безпосереднім настанням його смерті комісія експертів не виявила.

12. Згідно даних наданих матеріалів справи, комісія експертів вважає що є прямий причино-наслідковий зв`язок між травмами, які зазнав ОСОБА_17 під час ДТП 15.08.2017 року і смертю потерпілого ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13. На підставі наданої документації медична допомога надана у повному обсязі (т. 4 а.с. 58-113).

Дослідивши та проаналізувавши зазначені письмові докази, пояснення свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх показання як правдиві, оскільки вони стабільні, узгоджуються між собою, перед допитом свідки попереджались про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиві показання. Крім того, пояснення свідків відповідають іншим доказам, а саме даним протоколів огляду місця події та транспортних засобів, висновками експертиз, іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, які підтверджують винуватість ОСОБА_14 в скоєнні злочину при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироці.

Обвинувачений в судовому засіданні не визнав той факт, що на момент ДТП він перебував в стані алкогольного сп`яніння, чому висновки лікарні визначили наявність спирту в його крові не зміг пояснити. З цього приводу суд зазначає, що доводів які б заслуговували на увагу та спростовували законність вказаного дослідження, сторона захисту та обвинувачений суду не надали.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Таким чином, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази, надавши їм належну оцінку, в тому числі оцінивши їх сукупність на предмет достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд з наведенням докладних мотивів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_14 зазначеного злочину та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалюючи вирок, суд дотримується критеріїв доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у висновках у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1998 року). У зазначених рішеннях вказано, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Суд вважає, правильно встановленими фактичні обставини вчинення ОСОБА_14 даного ДТП, оскільки матеріалами кримінального провадження встановлено характер порушення обвинуваченим правил ПДР України, причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху ним та суспільно небезпечними наслідками, що настали. При цьому сам ОСОБА_14 мав технічну можливість, шляхом виконання ПДР України, уникнути зіткнення, а отже і спричинення суспільно небезпечних наслідків, а від дій ОСОБА_17 , настання ДТП не залежало, оскільки він взагалі не здійснював рух автомобілем.

Потерпіла ОСОБА_18 цивільний позов не заявляла.

Від потерпілої ОСОБА_12 надійшов цивільний позов, який вона згодом уточнила, та який було прийнято до провадження ухвалою суду від 28 березня 2018 року (т. 1 а.с. 84-85). ОСОБА_12 просить стягнути з ОСОБА_14 на її користь заподіяний матеріальний збиток на загальну суму - 1 121 572 грн., моральну шкоду на суму - 500 000,00 грн. и судові витрати на суму - 25 280,00 грн., які підтвердила відповідними квитанціями, а також актом виконаних послуг згідно договорів про правову допомогу від 30.09.2017 року та 20.03.2018 року та детальним описом до розрахунку судових витрат, які були наданні ОСОБА_12 , а всього на загальну суму - 1 646 852 грн.

ОСОБА_12 відмовилась від стягнення з відповідача - страхової компанії ПрАТ "СК "Альфа Страхування" на її користь заподіяну шкоду у зв`язку зі смертю сина у розмірі - 38 400 грн., оскільки 29.05.2018 року страхова компанія зазначену суму добровільно сплатила їй, підстав для додаткових виплат немає.

Позовна заява ОСОБА_12 обґрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_14 лише частково відшкодував матеріальний збиток у сумі 41 000,00 грн. ОСОБА_12 внаслідок смерті сина, перенесла страждання морального характеру, а також з часу ДТП та до його смерті, потерпіла понесла великі витрати на лікування та реабілітацію сина, а після його смерті на поховання, на підтвердження чого надала відповідні квитанції, чеки, акти, платіжні доручення, договори з медичними установами (т. 2 а.с. 156-175, т. 4 а.с. 151-247).

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_15 надійшов відзив на позов потерпілої, в якому вона просить відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 оскільки останньою не доведено суму збитків на медичне обслуговування та лікування сина у сумі 706 760,25 грн. (т. 2 а.с. 149-151).

У своїй відповіді на відзив потерпіла ОСОБА_12 наполягала на задоволенні позовних вимог повністю, та на підтвердження понесених нею витрат надала суду укладений нею договір про надання медичних послуг у Науково-реабілітаційному центрі «Нодус».

Судом при вирішенні питання, щодо позовної заяви потерпілої до уваги беруться положення ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Так, за змістом ч. 1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно п. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а у разі якщо шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю лікування, придбання ліків, які визначаються на підставі довідок, рецептів лікарів, рахунками про їх вартість тощо.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Як встановлено судовим розглядом кримінального провадження, в наслідок порушення водієм «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_14 ПДР України, сталося ДТП 15.08.2017 року, внаслідок якого було травмовано ОСОБА_17 , та згідно експертного дослідження, призвело до смерті потерпілого.

Згідно із п. 10 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Так, згідно положень ч. 3 ст. 23 ЦК, саме судом визначається розмір грошового відшкодування моральної шкоди залежно від визначених законом критеріїв.

Докази по справі свідчать про те, що наслідки злочину досягли великої глибини фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_12 , яка втратила сина, дана подія абсолютно змінила її звичайний образ життя.

Суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, реалії сьогодення, а також того факту, що внаслідок даної трагедії смертельно травмовано людину, що повністю змінило життя його рідних, приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Також, при визначенні суми стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що при розгляді матеріалів кримінального провадження встановлено, що саме порушення ПДР України водієм ОСОБА_14 , який керував «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_4 , призвели до настання ДТП, при цьому від дій ОСОБА_17 не залежало настання ДТП, тобто вся вина у скоєному є наслідком злочинної самовпевненої поведінки обвинуваченого, за таких обставин сума визначена потерпілою є достатньою та справедливою і підлягає стягненню з ОСОБА_14 в повному обсязі.

Також підлягає задоволенню заявлений матеріальний збиток на загальну суму - 1 121 572 грн., оскільки суду надано документальне підтвердження понесених потерпілою витрат.

Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. ). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір судових витрат на суму - 25 280,00 грн., підтверджено відповідними квитанціями, а також актом виконаних послуг згідно договорів про правову допомогу від 30.09.2017 року та 20.03.2018 року та детальним описом до розрахунку судових витрат, які були наданні ОСОБА_12 , та підлягають стягненню з ОСОБА_14 в повному обсязі.

Дійшовши висновку про доведеність винуватості ОСОБА_14 в скоєні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, необережним, межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

ОСОБА_14 не перебуває на обліку у нарколога, психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується позитивно, частково відшкодував шкоду, в судових дебатах та останньому слові, ОСОБА_14 обіцяв в подальшому сплачувати шкоду, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України раніше не притягувався, отримував посвідчення водія 30.07.2002 р. серії НОМЕР_11 , категорії «В» (т. 2 а.с. 110, 111, 135-138, 139).

У висновку органу пробації зазначається, що виходячи з того, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик безпеки для суспільство середній, на думку уповноваженого органу пробації виконання покарання, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, а саме застосування пробаційних програм та проведення соціально-виховних заходів, спрямованих на виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень (т. 1 а.с. 110-112).

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_14 згідно п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України - є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 судом, відповідно до ст. 66 КК України визнається - добровільне часткове відшкодування завданого збитку, також суд визнає як пом`якшуючу обставину похилий вік обвинуваченого.

Громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Максимальний вік для призначення пенсії зазначений статтею встановлений 65 років. ОСОБА_14 на час ухвалення вироку 71 рік.

Відповідно до Постанови ПВСУ від 24.10.2003 № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та з урахуванням певних обставин, таке покарання повинно бути менш суворим для осіб, які вперше вчинили злочини, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про можливість призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням до призначеного покарання положень ст.ст. 75, 76 КК України, та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням на максимальний термін передбачений КК України.

Вирішуючи питання про призначення передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_14 , що спричинило тяжкі наслідки, та застосовує до нього позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, оскільки саме такий вид додаткового покарання на думку суду буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експертів та проведення експертиз у розмірі 6 002 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Застосування запобіжного заходу не потребується.

Арешт, накладений на речові докази на стадії досудового розслідування, у відповідності до ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 374, 615 КПК України, ст.ст. 12, 50, 65-67, 70, ч. 2 ст. 286 КК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_14 від відбування покарання з випробувальним строком на 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_14 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати в дохід держави за проведення експертиз на загальну суму 6 002 грн.

Позов ОСОБА_12 до ОСОБА_14 про стягнення матеріальної шкоди на суму - 1 121 572 грн., моральної шкоду на суму - 500 000,00 грн. та судових витрат на суму - 25 280,00 грн., а всього на загальну суму - 1 646 852 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму - 1 121 572 грн., моральну шкоду на суму - 500 000,00 грн. та судові витрати на правничу допомогу на суму - 25 280,00 грн., а всього: - 1 646 852 грн

Арешт майна накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2017 року у справі № 522/15551/17, провадження № 1-кс/522/15748/17 - скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль «Nissan Note» д.н. НОМЕР_4 повернути за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в Одеський апеляційний суд через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення вироку.

Суддя: ОСОБА_1