У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

02 лютого 2023 року м.Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0001500,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обрано обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком 60 днів, тобто до 26 березня 2023 року, з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з одночасним визначенням застави1 розмірі 1800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Перевіривши апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до переконання, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає окремому апеляційному оскарженню з огляду на вказане.

Так, згідно з приписами ч.1 ст.392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, що ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема: вироки, крім випадків, передбачених ст.394 КПК; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, за вимогами ч.2 ст.392 КПК, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, які вирішують справу по суті (вирок, ухвала про закриття справи), окремому оскарженню не підлягають, а заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК.

При цьому, абзацом другим ч.2 ст.392 КПК встановлено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З апеляційної скарги прокурора ОСОБА_2 вбачається, що він оскаржує ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, тобто процесуальне рішення, прийняте до ухвалення судового рішення вирішуючого кримінальне провадження по суті, а отже такому, що окремому оскарженню не підлягає.

При цьому, суддя-доповідач зауважує, що рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 стосується виключно можливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою підозрюваним, обвинуваченим, захисником, та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.

У пункті 1 даного рішення Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст.394 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.392, 399 КПК України, суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 січня 2023 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Рівненського апеляційного суду ОСОБА_1