Провадження № 1-в/554/344/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави подання Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-
в с т а н о в и в :
Московський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 537,539 КПК України.
У поданні зазначено, що на виконання до відділу пробації відносно ОСОБА_3 надійшли вирок Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а також вирок Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт на строк 100 год.
Представник пробації, прокурор та засуджений у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Прокурор надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 539 ч. 5 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з п. 11 ч. ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу (за місцем виконання), має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Вирок набрав чинності 05.05.2021р.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021 року, ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок набрав чинності 09.12.2021р.
Відповідно до загальних вимог ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Згідно вимог ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі. До основного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких особу було визнано винною. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (п.п.23,25)» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. За сукупністю вироків (ст.71 КК України) призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК.
За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року в провадженні №51-717км18 щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вироки Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 року та Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року необхідно виконувати самостійно.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Подання Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.
Визначити, що вирок Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт та вирок Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.12.2021 року, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, - виконувати самостійно.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави.

Суддя ОСОБА_1