Справа № 302/190/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/245/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2021 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ), з повною загальною середньою освітою, одруженого, постійного місця роботи немає, раніше не судимого,
звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим, а кримінальне провадження закрито.
В ухвалі суду вказується на те, що відповідно до обвинувального акту, 09 лютого 2021 року, приблизно о 17 год 00 хв, у вечірній період часу обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кафе-магазину "Фаворит", що розташоване у с. Голятин № 464, Міжгірського району Закарпатської області, діючи умисно, безпричинно та свідомо, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів очевидної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, у присутності сторонніх осіб розпочав сварку з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у той час відпочивав у кафе. Під час сварки, ОСОБА_7 , діючи умисно, кулаком лівої руки наніс один удар у ділянку обличчя ОСОБА_8 , та один удар кулаком лівої руки у ділянку живота доти, допоки ці дії не були припиненні сторонніми особами та барменом кафе-магазину ОСОБА_9 . Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 та грубо порушив громадський порядок, що виразилось у перериванні відпочинку ОСОБА_8 , та припиненні роботи кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вищевказані, вчинені ОСОБА_7 дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України.
Відповідно до ухвали, суд, ознайомившись зі змістом обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , дослідивши доводи, викладені у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим, оцінивши позиції учасників кримінального провадження стосовно заявленого клопотання, дійшов висновку про те, що доводи, викладені у клопотанні є слушними, тому його слід задовольнити. Так, судом встановлено, що кримінальний проступок, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , дійсно мав місце та містить склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, що ОСОБА_7 вперше вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 , передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, відноситься до умисних кримінальних правопорушень та згідно з ч. 2 ст. 12 КК України віднесено до кримінальних проступків, потерпілий ОСОБА_8 заявив суду, що жодних майнових претензій до обвинуваченого не має та просить закрити справу стосовно ОСОБА_7 у зв`язку з примиренням. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність задоволення поданого обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим та закриття провадження у справі.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що не є передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, яким заподіяна шкода державі або суспільству. Вважає, що місцевий суд дійшов хибного висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим, оскільки дії обвинуваченого кваліфіковано не лише за вчинення проступку проти життя та здоров`я особи, а і за вчинення злочину проти громадського порядку. Просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавали, апеляційним судом обов`язковість їхньої явки на розгляд справи не визнавалась.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 46 КК України, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо: вона вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до приписів цієї норми матеріального права для застосування ст. 46 КК України необхідно встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції постановив рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, під час підготовчого судового провадження, що свідчить про те, що судом не досліджувались наявні у матеріалах кримінального провадження докази, у тому числі і відомості про особу обвинуваченого.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення не може визнаватися таким, що відповідає дослідженим у судовому засіданні доказам.

Вказане свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки не підтверджені доказами (відомостями про особу обвинуваченого ) дослідженими у судовому засіданні.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що зміст ст. 46 КК України свідчить про те, що не є передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі цієї норми вчинення кримінального проступку чи необережного нетяжкого злочину, яким заподіяна шкода державі або суспільству.

Так, апеляційний суд погоджується і позицією сторони обвинувачення про те, що перелік кримінальних проступків або необережних нетяжких злочинів, що можуть бути передумовою звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, обмежується як колом їх суб`єктів, так і колом потерпілих, а безпосереднім об`єктом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, є громадський порядок і, відповідно, дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, що посягає на громадський порядок, так і проти життя та здоров`я особи.

На підставі наведеного вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що не з`ясування судом першої інстанції відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про передчасність та безпідставність висновку про те, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення, і при цьому суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано не лише як вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, а також і як діяння проти громадського порядку.

Тому, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що призвело до безпідставного звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції не було здійснено розгляд обвинувального акту по суті, і при цьому в апеляційній скарзі ставиться питання про направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі.

Враховуючи те, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати дію ст. ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, врахувати наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження, дослідити приєднані до обвинувального акту докази, дати їм належну оцінку, і прийняти законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2021 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим, а кримінальне провадження закрито, - скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :