ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/1102/22

Провадження № 1-кп/568/86/22

"09" листопада 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

Суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000086 (від 09.08.22 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, розлучений, не працюючий, на утриманні неповнолітня дитина, не депутат,

судимий вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 31.07.2017 р. за ч. 2 ст. 289, ч.2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді 6 /шість/ років позбавлення волі, відповідно до ч. 1, п. 8 ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена;

вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2022 р. за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю два роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:
08.08.2022 р. приблизно о 23 год. ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки, прийшов на територію виробничого цеху по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в період воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження навісного замка, проник до приміщення комори виробничого цеху, звідки викрав з блокноту, який знаходився на столі, грошові кошти в сумі 385 грн.

З викраденими грошовими коштами вийшов з приміщення виробничого цеху, однак, довети злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном йому не вдалося з причин, що не залежали від його волі, оскільки 08.08.2022 р. о 23:20 год. був зупинений працівниками поліції та власником майна ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Пояснив, що 08.08.2022 р. в умовах воєнного стану на території України, проник до приміщення комори виробничого цеху, звідки викрав з блокноту грошові кошти в сумі 385 грн., які належали ОСОБА_6 . За викрадені кошти мав намір купити сигарети та пиво. Повідомив, що власник майна ОСОБА_6 його знайомий, а тому він був впевнений, що кримінальне провадження не буде порушено.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, подав письмову заяву про проведення розгляду справи без його участі. Зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просив суворо не карати обвинуваченого та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком п`ять років, вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2022 р., за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки - виконувати самостійно.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України - рецидив злочинів.

Разом з тим, суд бере до уваги відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Врахувавши конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, стабільного заробітку не має, на обліку у спеціалізованих медичних закладах не перебуває, має постійне місце проживання, неповнолітню дочку, однак із дитиною не мешкає. Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі, за вчинення аналогічних злочинів, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий тяжкий корисливий злочин, що безпосередньо вказує на його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до інформації ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 16.10.2022 р. та від 18.10.2022 р. ОСОБА_4 порушив умови перебування під домашнім арештом з забороною залишати місце постійного проживання в період доби з 19 год по 07 год наступного дня, що на думку суду свідчить про відсутність у обвинуваченого поняття правосвідомості та відверте нехтування нормами закону.

Як вбачається з досудової доповіді органу пробації щодо ОСОБА_4 , ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком п`ять років. На думку суду, саме таке покарання за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує, що вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2022 р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком два роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Таким чином, вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2022 р., за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, необхідно виконувати самостійно.

Аналогічна правова позиція щодо призначення покарання за сукупністю злочинів викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15.02.2021 року (Справа № 760/26543/17), а також в Постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 09.06.2021 року (Справа № 185/7034/19).

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів у справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення судової експертизи підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 369-371 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2022 р., яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки - виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в певний період доби з забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_3 з 19:00 год до 07:00 год. наступного дня - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: синій блокнот, дерев`яну шкатулку - повертути власнику;

- грошові кошти в сумі 385 грн. - залишити власнику;

- дві металеві труби, навісний замок, який поміщений в спеціальний пакет Національної поліції України № ЕХР0135958, навісний замок, який поміщений в спеціальний пакет Національної поліції України № ЕХР0135976 - знищити;

- два сліди контактуючої поверхні слідоутворюючих об`єктів, які поміщені у спеціальний пакет експертної слубжи МВС України №3188002 -знищити;

- взуття поміщене у спеціальний пакет експертної слубжи МВС України № 3188003 -знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2642,92 грн.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду

Суддя ОСОБА_1