УХВАЛА

17 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 185/6007/22

провадження № 51-2241ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

Встановлені обставини

За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК, і призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років та за ч. 1 ст. 125 КК у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено виконання обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок місцевого суду щодо нього - без змін.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник не погоджується з вироком районного суду та ухвалою апеляційного суду, просить їх змінити та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Мотиви Верховного Суду

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційна скарга захисника є загальною за змістом та в ній відсутні конкретні мотиви щодо незаконності усіх висновків місцевого та апеляційного судів, наведених в судових рішеннях, з посиланням на конкретні норми кримінального та матеріального закону.

Разом з тим, захисник наголошує на однобічності й невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.

Крім того, захисникне зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив.

Також, захисник не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Таким чином, у поданій скарзі захисник не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанційта не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 413, 419 цього Кодексу.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки подана захисником скарга не відповідає вимогам ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року щодо ОСОБА_5 та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3