Справа № 496/4471/17
Провадження № 1-кп/496/203/23
У Х В А Л А

23 грудня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору від 16.11.2021 р. та уточнене від 13.12.2021 р. за матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 426-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває вказане вище кримінальне провадження.

В матеріалах справи міститься клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору від 16.11.2021 р. та уточнене від 13.12.2021 р., обґрунтоване тим, що 13.10.2021 року в приміщенні Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону обвинувачений ОСОБА_5 особисто вперше отримав обвинувальний акт від 27 липня 2021 року в кримінальному провадженні № 0000202 від 19 травня 2017 року. Обвинувальний акт затверджений і складений самостійно прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 від 27.07.2021 року. Однак, у реєстрі до обвинувального акту від 27.07.2021 року, складеного самостійно прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , у розділі II, прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення, відсутнє рішення посадової особи про його повноваження, а останнє рішення, постанова про призначення групи прокурорів прийнята 14.09.2017 року Заступником військового прокурора Одеського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_6 . Відсутність рішенням керівника органу прокуратури про здійснення повноважень прокурором у конкретному кримінальному провадженні є порушення процедури. За таких обставин прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , який затвердив і склав самостійно обвинувальний акт, є неналежний суб`єкт. Обвинувачений вважає, що обвинувачення порушило строк досудового розслідування, а обвинувальний акт, як форма закінчення досудового розслідування поданий за межами досудового розслідування, що є також підставою для повернення обвинувального акту. У реєстрі матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту від 27.07.2021 року відсутні будь-які відомості про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про хід досудового розслідування, зокрема щодо закінчення досудового розслідування відповідно ч. 3 ст. 283 КПК з метою, приховати факт закінчення досудового розслідування поза строком проведення досудового розслідування. Таким чином, на думку обвинуваченого, окрім недоліків обвинувального акту, що стало підставою для повернення обвинувального акту зазначених у ухвалах Біляївського районного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 03.04.2019 року було не тільки недоліки обвинувального акту, а сам поданий обвинувальний акт поза межами складення досудового розслідування, після 28.10.2017 року, отже є окрема підстава для повернення обвинувального акту. За таких обставин, подання обвинувального акту у перший та другий раз здійснено поза межами досудового розслідування, а усунення наявних недоліків при порушенні строку досудового розслідування унеможливлює їх усування, оскільки відсутні підстави по їх усуненню, оскільки акт затверджено 30.10.2017 року, після закінчення досудового розслідування 28.10.2017 року, що є уже порушення, незважаючи про його недоліки. В обвинувальному акті не зазначено прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, як це установлено пунктом 4 частини другої та частиною третьою статті 291 КПК України, адже обвинувальний акт затверджений прокурором ОСОБА_3 від 27.07.2021 року. Обвинувальний акт затверджений прокурором ОСОБА_3 від 27.07.2021 року і складений самостійно прокурором ОСОБА_3 від 27.07.2021 року. Складення і затвердження однією особою прокурором ОСОБА_3 суперечить пункту 4 частини другої та частині третій статті 291 КПК України, оскільки затверджується прокурором у разі складення слідчим, тобто складення і затвердження не чітко сформульовано і допускає подвійне тлумачення. В обвинувальному акті безпідставно не викладено фактичну обставину, що обвинуваченому ОСОБА_5 встановлена заборона з 02.07.2016 року протягом 10 років обіймати певні посади (перебувати на службі) відповідно до Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII "Про очищення влади", що принципово впливає на службове становище та кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті безпідставно зазначено про наказ Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.02.2017 № 17, який визнаний протиправним і скасований постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року в адміністративній справі № 815/1565/17, яка доступна для ознайомлення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що принципово впливає на службове становище та кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення. Стороною обвинувачення відповідно зазначених у пунктах 5 та 6 нез`ясовно службове становище, чим невиконані раніше рішення судів по встановленню службового становища, а посилання на норми не відповідають становищу обвинуваченого та суперечать зазначеним наказам. Обвинувачений зазначає, що стороною обвинувачення досі не виконано та приховано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2019 року у справі №522/10353/19, провадження по справі №1-кс/12362/19, що узгоджується з позицією захисника про відсутність відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений наполягав на задоволенні клопотань, при цьому посилався на письмові обставини зазначені у них, також захисник обвинуваченого підтримав заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та викладенні в ньому письмові обставини.

Прокурор у підготовчому судовому заперечував проти заявленого клопотання обвинуваченого та його захисника, при цьому вказав, що відсутні підстави для повернення обвинувального акту, зазначив, що доводи обвинуваченого та його захисника стосуються доказів по справі, які ще судом не досліджувались та вважав доведеним формулювання обвинувачення в обвинувальному акті та обвинувальний акт відповідає вимогам закону.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи клопотання захисника про повернення обвинувального акту, суд приходить до наступного.

Частиною 3 ст. 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Інших вимог до обвинувального акта, ніж перелічені вище, чинний КПК України не передбачає.

Дослідивши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що перелічені у клопотанні недоліки не знаходять своє підтвердження та вказаний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Зокрема в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

При цьому, наявність у формулюванні обвинувачення посилань на перелік документів, якими керуються військові при проходженні служби, в даному випадку є невід`ємною частиною змісту обставин, які встановлені органом досудового розслідування за результатами розслідування, та які, за версією сторони обвинувачення, вказують на наявність в діях обвинуваченого кримінального карних протиправних дій, які інкримінуються останньому.

Незгода сторони захисту з такими обставинами, як неповний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, так як обставини, на які звертає увагу захисник, підлягають встановленню під час судового розгляду по суті.

Суд зазначає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч.2 ст. 291 КПК) стосуються не змісту обвинувального акта, а його форми (реквізитів). На підготовчому засіданні суд першої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту), оскільки законодавець не наділяє суд на цьому етапі повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення.

Крім того, категорія кримінального процесу формула і формулювання обвинувачення, яка використовується з метою правильного оформлення прокурором свого рішення щодо висунення особі обвинувачення не може бути ототожнена з такою категорією кримінального права, як правова модель кримінального правопорушення, яка, під час судового провадження, використовується у ході з`ясування судом, чи є в діях особи склад інкримінованого їй кримінального правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314- 316 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору від 16.11.2021 р. та уточнене від 13.12.2021 р. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 09.01.2023 року.