Справа № 202/2199/23
Провадження № 1-кс/202/2142/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2023 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 11 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 , як потерпілої особи, на постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 11 вересня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 14 березня 2023 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

14 березня 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 ,як потерпілої особи, на постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 11 вересня 2021 року, яку 15 березня 2023 року передано в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 15 березня 2023 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_4 , об`єднано в одне провадження матеріали скарг ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 11 вересня 2021 року, присвоївши їм один унікальний номер справи 202/2199/23, провадження № 1-кс/202/2142/2021. Об`єднану судову справу за скаргами призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вказали, що на їх думку, постанова слідчого є несправедливою, незаконною, необґрунтованою та належним чином не вмотивованою. Зазначили, що слідчий неточно та неповно відобразив фактичні обставини справи, що призвело до хибного висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень. Також, посилаючись на практику Верховного Суду та норми КК України, зазначають, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Між потерпілими та ОСОБА_6 не існувало особистого конфлікту, оскільки вони не були знайомі та ніколи не спілкувались між собою. ОСОБА_6 зі зброєю, з використанням газового балончика грубо порушив громадський порядок, ображав та погрожував потерпілим.

Саме тому, доводи слідчого про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення є безпідставними і беззаперечно спростовуються матеріалами досудового розслідування.

Враховуючи наведене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили скасувати постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 11 вересня 2021 року, як необґрунтовану та винесену з порушенням закону.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 підтримав скаргу в повному обсязі, виклавши обставини подій 20.08.2021 р.. Зазначив, що він змушений вже тривалий час вживати заходів для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 .. При цьому, більшість слідчих дій в кримінальному провадженні проводилось виключно за його заявами чи скаргами. Слідство проводилось неефективно та упереджено, а закриваючи кримінальне провадження за відсутністю складу злочинів, слідчим не наведено належного мотивування, не надано належної оцінки всім подіям, що стались 20.08.2021 року.

На думку потерпілого, образи, погрози зброєю та застосування газового балончика в громадському місці, в даному випадку, підпадають під ознаки ч. 4 ст. 296 КК України. Крім того, закриваючи кримінальне провадження за ст. 126 КК України, слідчий безпідставно не звернув на увагу на спричинення діями ОСОБА_6 (застосування газового балончика) фізичного болю потерпілим. А погроза травматичною зброєю, навіть у разі відсутності ознак хуліганства, повинна була бути кваліфікована слідчим за ст. 129 КК України, як погроза вбивством.

Також ОСОБА_3 зазначив, що закриття кримінального провадження створює ситуацію, коли винна особа не несе відповідальність за свої дії, а тому просив скасувати постанову слідчого від 10.03.2023 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала думку ОСОБА_3 та зазначила, що вона також постраждала від дій ОСОБА_6 ..

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що слідством на досудовому розслідуванні здійснені всі заходи, встановлені всі обставини, з аналізу яких було прийнято обґрунтоване рішення про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 296, 125, 126 КК України. Мотиви прийняття вказаного рішення викладені в Постанові про закриття кримінального провадження від 10.03.2023 р. Так, зокрема, відсутність у потерпілих будь-яких тілесних ушкоджень, згідно даних судово-медичних експертиз, а також відсутність умислу у ОСОБА_6 на спричинення таких ушкоджень виключають утворення складу правопорушень, передбачених ст. 125,126 КК України. Крім того, наявність конфлікту безпосередньо між потерпілими та ОСОБА_6 , використання останнім газового балончику під час такого конфлікту та відсутність факту використання травматичної зброї виключає ознаки складу хуліганство, передбаченого ст. 296 КК України. Слідством встановлено, що дії ОСОБА_6 були направлені виключно проти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а не проти громадського порядку. Таким чином, на підставі повного та всебічно проведеного розслідування слідчий дійшов до висновку про необхідність прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні скарг ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000402, скарги та додані до них матеріали, вислухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000402, відомості про яке внесено 11.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч. 3, 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини п`ятої статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Досудове розслідування вважається закінченим тоді, коли вирішені всі його завдання. Визнати досудове розслідування закінченим значить визнати, що немає необхідності проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, спрямованих на збирання, перевірку і дослідження доказів: усі необхідні докази для ухвалення підсумкового рішення зібрані, перевірені, досліджені і належним чином оцінені.

Однією з форм закінчення досудового розслідування, згідно ст. 283 КПК України, є закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10.03.2023 року кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за №0000402 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.ч. 3, 4 ст. 296 КК України.

В постанові слідчий надає правову оцінку обставинам подій, які сталися 20.08.2021 року о 17:33 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 21, за участю ОСОБА_6 та потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Пунктом 3 частини першої статті 303 КПК України передбачено оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Оцінюючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя виходить з того, що постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

За змістом частини п`ятої статті 110 КПК України обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинне знайти відображення в мотивуванні постанови про закриття кримінального провадження, яке виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами до закриття розслідування та наведення необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000402 та змісту постанови про закриття кримінального провадження, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а також відповідно до вимог статті 9 КПК України, досліджено всі обставини кримінального провадження, яким у порядку ст. 94 КПК України, було надано необхідну правову оцінку в сукупності.

Слідчим в постанові детально викладено опис усіх проведених слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні.

Посилання скаржників на упереджене та неефективне розслідування, а також відсутність можливості їм впливати на хід досудового розслідування є безпідставними.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, та підтверджено в ході судового розгляду ОСОБА_3 , проведення більшості слідчих (розшукових) дій, були ініційовані саме потерпілими. Шляхом подання відповідних клопотань та скарг, потерпілі приймали активну участь в здійсненні досудового розслідування. Саме за наполяганням потерпілих були здійснено ряд слідчих дій в кримінальному провадженні, зокрема, численні обшуки у ОСОБА_6 , повторні допити свідків, призначення експертиз.

Під час досудового розслідування слідчими суддями неодноразово приймались рішення про задоволення заяв потерпілих щодо відводів слідчих та прокурорів з метою підвищення ефективності досудового розслідування та запобігання будь-яким можливим проявам упередженості.

Слідство, після тривалого збору всіх можливих доказів на з`ясування всіх обставин подій 20.08.2021 р., фактично прийшло до необхідності визначення форми закінчення досудового розслідування.

Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 також наполягали на закінчення досудового розслідування, шляхом подання до слідчого судді скарг та клопотань про необхідність встановлення слідству 3-денного строку для прийняття рішення в порядку ст. 283 КПК України.

З досліджених матеріалів кримінального провадження слідчим суддею не встановлено істотних порушень вимог КПК України, які б безумовно свідчили про неповноту проведеного слідства та могли бути підставою для скасування рішення слідчого з цих підстав.

Слідчий, на підставі дослідження та аналізу матеріалів вказаного кримінального провадження, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень.

При цьому, слідчий в Постанові від 10.03.2023 р., згідно ст. 110 КПК України, навів мотиви та обґрунтування свого рішення, детально виклав обставини, які є підставами до закриття розслідування та навів необхідні докази, що підтверджують наявність таких підстав.

Потерпілі ж, в свою чергу, вважають правову кваліфікацію слідчого помилковою, а дії ОСОБА_6 такими, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, зокрема ч. 4 ст. 296 КК України.

Фактично, що і підтвердив ОСОБА_3 в ході розгляду скарг, як слідство так і потерпілі дійшли висновку, що під час досудового розслідування, з урахуванням наявних відеозаписів подій, вжито усіх розумних і доступних заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, та лише потрібно визначитись з формою закінчення досудового розслідування (надати належну правову оцінку подіям).

Слідчий суддя, не вирішуючи питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, з метою перевірки законності прийнятого слідчим рішення таправової оцінки обставинам подій 20.08.2021 року, зазначає наступне.

Щодо кримінального правопорушення за ст. 296 КК України.

Статтею 296 КК України хуліганство визначено, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Частини 2-4 при цьому визначають додаткові кваліфікуючі ознаки.

Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності.

Особлива зухвалість це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо.

Винятковий цинізм це демонстративна зневага щодо норм моральності, наприклад груба непристойність, публічне оголення, знущання над немічними особами та ін.

Тобто, для кваліфікації дій особи за ст. 296 КК України необхідно встановити що своїми умисними діями особа грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, і бажає цього та наявності в діях винної особи однієї з ознак особливої зухвалості чи виняткового цинізму.

Слідчим ретельно в своїй Постанові про закриття провадження від 10.03.2023 року викладено мотиви, з яких він дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

Слідчий суддя, погоджується з позицією слідства про відсутність в даному випадку підстав для притягнення ОСОБА_6 саме до кримінальної відповідальності.

Вказана позиція відповідає сталій судовій практиці, зокрема викладеній у Постанові Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 р. «Про судову практику у справах про хуліганство», а також висновкам Верховного суду.

З урахуванням встановлених обставин, слідчий дійшов вірного висновку, що дії ОСОБА_6 щодо застосування газового балончика були направлені виключно в бік потерпілих та не мали на меті протиставити себе оточуючим, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Слідчий суддя погоджується, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник особистий конфлікт, пов`язаний з раніше зробленим останнім зауваженням щодо вживання алкоголю в громадському місці та подальшою реакцією ОСОБА_6 ..

При цьому, подіям, що передували застосуванню ОСОБА_6 газового балончика була надана відповідна правова оцінка та ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173, 178 КУпАП.

Застосування ж газового балончика було здійснено ОСОБА_6 в протиставлення дій ОСОБА_3 щодо перешкоджання проходу до будинку, та дій ОСОБА_4 , яка наблизилась для допомоги ОСОБА_3 . Таким діям, зафіксованим на відео, слідчим надано правильну правову оцінку, оскільки в даному випадку відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторони складу злочину за ст. 296 КК України.

Посилання скаржників на наявні кваліфікуючи ознаки хуліганства є безпідставними з урахуванням відсутності у діях ОСОБА_6 складу хуліганства.

Подальші образи та нецензурні вислови ОСОБА_6 не створюють складу саме кримінального правопорушення за відсутністю ознак грубого порушення громадського порядку, особливої зухвалості чи виняткового цинізму. Вказані дії ОСОБА_6 можуть бути кваліфіковані за відповідною статтею КУпАП.

Щодо кримінального правопорушення за ст. 125 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, потерпілі погоджуються з висновками слідчого про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального порушення, передбаченого ст. 125 КК України. Такі висновки обґрунтовано були здійснені з урахуванням відсутності тілесних ушкоджень у потерпілих, згідно висновків судово-медичних експертиз.

Щодо кримінального правопорушення за ст. 126 КК України.

Слідчий суддя погоджується також з висновками слідчого, щодо відсутності у діях ОСОБА_6 складу кримінального порушення, передбаченого ст. 126 КК України, а саме вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Під іншими насильницькими діями в статті 126 КК України слід розуміти фізичний вплив на людину (крім ударів та побоїв), що спричинив болісні відчуття (стискування частин тіла, виривання волосся тощо). Під фізичним болем розуміється такий психічний стан особи, який характеризується стражданнями, спричиненими фізичним впливом на його тіло.

Суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується умислом.

З урахуванням наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, слідчий прийшов до вірного висновку про відсутність фізичного контакту ОСОБА_6 з потерпілими, направленого на спричинення фізичного болю, та відсутність у нього такого умислу.

Щодо наявності у діях ОСОБА_6 складу інших кримінальних правопорушень, суд зазначає наступне.

З урахуванням досліджених фактичних обставин, відеозапису подій, показів свідків, судових експертиз, слідчий суддя погоджується з висновками слідства щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу саме кримінальних правопорушень.

Посилання потерпілих щодо можливої кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 129 КК України, як погроза вбивством, є безпідставними. Висловлювані під час конфлікту ОСОБА_6 в бік потерпілих образи та погрози не стосувались наміру вбити останніх, та не створювали передумов для побоювань їх за своє життя. Матеріали кримінального провадження не підтверджують доводи потерпілих про направлення зброї ОСОБА_6 безпосередньо в їх бік. Наявність само по собі травматичної зброї у ОСОБА_6 та її демонстрація не може вважатись погрозою вбивством без дій, направлених на демонстрацію намірів її застосування, поєднаних з висловлюванням відповідної погрози.

Встановлені обставини конфлікту в сукупності вказують на відсутність у діях ОСОБА_6 дій, направлених на погрози вбивством потерпілих та можливість реалізації такої погрози.

Вказане, зокрема, підтверджується і тим фактом, що під час всього конфлікту потерпілі продовжували бути поруч та спілкуватись з ОСОБА_6 до приїзду поліції.

Отже, проаналізувавши вказані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчим було вчинено всі заходи стосовно всебічного, повного і неупереджено дослідження обставин кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку та забезпечено прийняття законного і неупередженого процесуального рішення за результатами досудового розслідування кримінального провадження у формі постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, доводи заявників під час розгляду скарги свого підтвердження не знайшли, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 303- 309,372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарг ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 10 березня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000402 від 11 вересня 2021 року відмовити.

Повний текст ухвали проголошено о 15 годині 15 хвилин 24 березня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1