Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5549/22
Категорія ст. 34 КПК України Доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

16 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Житомирі подання в.о. голови Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_4 про направлення для визначення підсудності кримінального провадження №0000402 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України,

в с т а н о в и л а:

В обґрунтування подання в.о. голови Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_4 наводить те, що 01.09.2022 до Корольовського районного суду м.Житомира надійшов обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000402 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13.03.2023 кримінальне провадження №0000402 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, направлено до Житомирського апеляційного суду для направлення відповідного подання до Верховного Суду для визначення підсудності даного кримінального провадження.

Розглянувши подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.34 КПК України, до початку судового розгляду, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Згідно ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/5549/22, 01.09.2022 до Корольовського районного суду м.Житомира з Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000402 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України.

02.09.2022 ухвалою суду дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор зазначив про необхідність направлення вище зазначеного кримінального провадження для вирішення питання про визначення підсудності, оскільки кримінальні правопорушення були скоєні обвинуваченим на території Автономної Республіки Крим та в м.Києві. Зазначена думка прокурора підтримана і захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 .

Як наслідок, судом першої інстанції постановлена ухвала від 13.03.2023 про направлення кримінального провадження №0000402 до Житомирського апеляційного суду для направлення відповідного подання до Верховного Суду для визначення підсудності (а.п.79-81).

В свою чергу, у відповідності до обвинувального акту (а.п.3-17), ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 19 березня 2014 р. в денний час, перебуваючи на території клубу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дислокувався за адресою АДРЕСА_1 , отримав від невстановлених у ході досудового розслідування представників Збройних Сил Російської Федерації пропозицію щодо подальшого проходження військової служби у Збройних Силах Російської Федерації та погодився з цією пропозицією. Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_5 , у вказаний період пропагував військовослужбовців ЗС України щодо переходу до лав ЗСРФ; сприяв встановленню контролю ЗСРФ над Центром; добровільно дав згоду на перехід до лав ЗСРФ; сприяв в отриманні доступу до особових справ військовослужбовців ЗС України; спілкувався з окупантами.

Також, продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, ОСОБА_7 , незважаючи на прийняття керівництвом ДКА України, не пізніше 24 березня 2014 року, усного рішення, доведеного до керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 та його структурних підрозділів, а також підрозділів кадрової політики, в телефонному режимі, про передислокацію ІНФОРМАЦІЯ_2 та його особового складу до АДРЕСА_1 , шляхом подачі військовослужбовцями ЗС України рапортів про їх переведення за власним бажанням до установ та філій ДКА України, розміщених на материковій частині України з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

Разом з тим, в кінці березня 2014 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 був прийнятий та розпочав військову службу на умовах окупаційної влади у « НОМЕР_1 Окремому командно-вимірювальному комплексі Військ повітряно-космічної оборони ЗС РФ (в/ч НОМЕР_2 )». Вищевказане найменування було присвоєно незаконно ІНФОРМАЦІЯ_2 на початку 2015 року. У вказаному збройному формуванні Російської Федерації, ОСОБА_5 , займав ту саму посаду та виконував ті ж самі посадові обов`язки, які були в нього в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У такий спосіб, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи, що внаслідок його дій може бути завдано шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

30.04.2014 за вих. №1996/10-9/14, ДКА України на адресу НЦУВКЗ електронним поштовим зв`язком направлено Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з вимогою його доведення до працівників та військовослужбовців з обов`язковим роз`ясненням ст. 14 даного Закону.

Так, відповідно до вимог вказаної ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 12.05.2014№ Д-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відряджені до ДКА України Головою ДКА України був виданий наказ по особовому складу від 14.05.2014 №14-оф (далі - Наказ 14-оф від 14.05.2014) про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Граничний термін прибуття - 30 травня 2014 року.

Разом з тим, вище зазначений Наказ № 14-оф був розміщений на офіційному сайті Агентства, та в той же день (14.05.2014) за вих. № 2162/10-9/14 був направлений електронною поштою на адреси ІНФОРМАЦІЯ_3 (науково-випробувального) (далі - ЦККП), ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - НІДУВКЗ) та Південного центру радіотехнічного спостереження (далі - ПЦРС), був ними отриманий та доведений офіцерам встановленим чином. Крім того, 19.05.2014 на адреси ЦККП, НЦУВКЗ та ПЦРС було додатково направлено лист-розпорядження ДКА України № 2232/10-9/14, щодо здійснення усіх можливих заходів щодо доведення вимог наказу ДКА від 14.05.2014 № 14-оф, до військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інженера лабораторії планування відділу управління КА «Либідь» національної системи супутникового зв`язку Центру управління польотами космічних апаратів (науково-випробувального) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який дислокувався в АДРЕСА_1 , будучи обізнаним з вище вказаним Наказом від 14.05.2014 № 14-оф, всупереч виконання вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, а також ст.ст.1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, ЗО травня 2014 року не з`явився на службу до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з відрядження.

За час відсутності у ДКА України, майор ОСОБА_5 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, з рапортом про звільнення з військової служби до ДКА України не звертався, перебуваючи поза межами ДКА України правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини, не повідомляв, та проводить час на власний розсуд.

Наказом Міністерства оборони України від 05.06.2014 № 272, майор ОСОБА_5 , зарахований у розпорядження Міністерства оборони України з 31.05.2014. Наказом ДКА України від 11.06.2014 № 18-оф ОСОБА_5 звільнений від займаної посади. Наказом Міністерства оборони України від

27.04.2015 №94КП на ОСОБА_5 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання». Наказом Міністерства оборони України від 12.05.2015 № 328, ОСОБА_5 звільнено з військової служби у запас з пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України та всіх видів забезпечення з 27.04.2015.

У такий спосіб, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про необхідність виконання Наказу № 14-оф від 14.05.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув з відрядження на службу до ДКА України, з метою ухилення від її проходження з 30.05.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

Згідно ч.3 ст.34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне звернутися в порядку ч.3 ст.34 КПК України, з поданням до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для визначення підсудності зазначеного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.32, 34 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Направити кримінальне провадження №0000402 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, до Касаційного кримінального суду Верховного Суду для визначення підсудності його судового розгляду.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :