Справа № 1-1156/11
Провадження № 1-522/11/23
ПОСТАНОВА

13.03.2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси:

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 343 ч. 1, 345 ч. 2 КК України.

Так, у процесі розгляду кримінальної справи, а точніше у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування обґрунтовані тим, що всупереч правилам ст. ст. 43, 218 КПК України 1960 року стороною державного обвинувачення/органом досудового розгляду кримінального провадження не було ознайомлено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з усіма матеріалами кримінального провадження, що на думку прокурора ОСОБА_8 , тягне наслідком необхідність повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Потерпілі підтримали клопотання прокурора.

Захисники та підсудні заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 237 КПК України 1960 р., при попередньому розгляді у справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання:

1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла;

2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення;

3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу;

4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу;

5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Відповідно до статті 244 КПК України 1960 р., за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою приймає одне з таких рішень:

1) про призначення справи до судового розгляду;

2) про зупинення провадження в справі;

3) про повернення справи прокуророві;

4) про направлення справи за підсудністю;

5) про закриття справи;

6) про повернення справи на додаткове розслідування.

Суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором було суттєво порушено вимоги статей 228-232 цього Кодексу для усунення виявлених порушень (частина 1 статті 249-1 КПК України 1960 р.).

Відповідно до вимог статей 228-232 КПК України 1960 р. Прокурор, одержавши від слідчого справу з обвинувальним висновком, зобов`язаний перевірити:

1) чи мала місце подія злочину;

2) чи має діяння, яке ставиться у вину обвинуваченому, складзлочину;

2-1) чи були додержані під час провадження дізнання і досудового слідства вимоги цього Кодексу про забезпечення права підозрюваного і обвинуваченого на захист;

3) чи немає в справі обставин, що тягнуть за собою закриття справи згідно з статтею 213 цього Кодексу;

4) чи пред`явлено обвинувачення по всіх установлених злочинних діях обвинуваченого;

5) чи притягнуті як обвинувачені всі особи, що викриті у вчиненні злочину;

6) чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за статтями кримінального закону;

7) чи додержано вимог закону при складанні обвинувального висновку;

8) чи правильно обрано запобіжний захід;

9) чи вжито заходів до забезпечення відшкодування збитків, заподіяних злочином, і можливої конфіскації майна;

10) чи виявлено причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, і чи вжито заходів до їх усунення;

11) чи додержано органами дізнання або досудового слідства всіх інших вимог цього Кодексу.

Перевіривши справу з обвинувальним висновком, прокурор або його заступник приймає одне з таких рішень:

1) затверджує обвинувальний висновок або складає новий обвинувальний висновок;

2) повертає справу органові дізнання або слідчому із своїми письмовими вказівками для провадження додаткового розслідування;

3) закриває справу, склавши про це постанову з додержанням вимог статті 214 цього Кодексу.

Прокурор або його заступник вправі змінити складений слідчим список осіб, які підлягають виклику в судове засідання, а також скасувати чи змінити раніше обраний запобіжний захід або обрати запобіжний захід, якщо його не було обрано, чи поставити у випадках, передбачених цим Кодексом, перед судом питання про обрання запобіжного заходу у вигляді застави або взяття під варту.

Якщо прокурор або його заступник не згоден з обвинувальним висновком, він вправі скласти новий обвинувальний висновок; при цьому раніше складений обвинувальний висновок із справи вилучається.

У разі необхідності змінити обвинувачення на більш тяжке або таке, що істотно змінює пред`явлене обвинувачення за фактичними обставинами, прокурор або його заступник повертає справу слідчому для додаткового розслідування і пред`явлення нового обвинувачення.

Якщо зміна початкового обвинувачення не тягне за собою застосування статті кримінального закону з більш тяжкою санкцією і не зв`язана з істотною зміною обвинувачення за фактичними обставинами, прокурор або його заступник складає постанову, в якій зазначає зміни, що вносяться до обвинувального висновку.

Прокурор або його заступник, затвердивши обвинувальний висновок, складений слідчим, або склавши новий обвинувальний висновок, направляє справу до суду, якому вона підсудна, і повідомляє суд про те, чи вважає він за потрібне підтримувати державне обвинувачення.

Одночасно з цим прокурор або його заступник повідомляє обвинуваченого, до якого суду направлена справа.

Генеральний прокурор України, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва і прирівняні до них прокурори, їх заступники, районні, міські та прирівняні до них прокурори мають право відкликати із суду кримінальну справу, по якій попередній розгляд ще не відбувся.

Відповідно до ст. 246 КПК України 1960 року при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

За клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника суддя вправі повернути справу на додаткове розслідування для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, якщо окремий розгляд справи щодо них неможливий. За клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника суддя може повернути справу на додаткове розслідування і у випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, чи для пред`явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред`явлено.

У постанові суддя зазначає підстави повернення справи на додаткове розслідування і може вказати, які слідчі дії повинні бути проведені при додатковому розслідуванні. В постанові також повинно бути вирішено питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого. Копія постанови протягом трьох діб після її винесення надсилається сторонам.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота чи неправильність досудового слідства не може бути усунена у судовому засіданні.

Доводи прокурора з приводу порушення на досудовому слідстві вимог статті 218 КПК України 1960 р., суд вважає такими, що заслуговують на увагу.

Абзацом 2 ст. 43 КПК України 1960 р. передбачено, що Обвинувачений має право: знати, в чому його обвинувачують; давати показання з пред`явленого йому обвинувачення або відмовитися давати показання і відповідати на запитання; мати захисника і побачення з ним до першого допиту; подавати докази; заявляти клопотання; ознайомлюватися після закінчення досудового слідства або дізнання з усіма матеріалами справи; брати участь у судовому розгляді в суді першої інстанції; заявляти відводи; подавати скарги на дії і рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора, судді та суду, а за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 142 КПК України 1960 р. під час пред`явлення обвинувачення слідчий зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому, що він під час здійснення досудового слідства має право ознайомлюватись з усіма матеріалами справи після закінчення досудового слідства.

Відповідно до ст. 218 КПК України 1960 р. визнавши зібрані докази достатніми для складання обвинувального висновку і виконавши вимоги статті 217 цього Кодексу, слідчий зобов`язаний оголосити обвинуваченому, що слідство в його справі закінчено і що він має право на ознайомлення з усіма матеріалами справи як особисто, так і з допомогою захисника, а також може заявити клопотання про доповнення досудового слідства. Слідчий зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд його справи у суді першої інстанції одноособово суддею чи колегіально судом у складі трьох осіб у випадках, передбачених законом.

Якщо обвинувачений не виявив бажання ознайомитися з матеріалами справи з участю захисника, йому пред`являються для ознайомлення всі матеріали справи. При ознайомленні з матеріалами справи обвинувачений вправі робити виписки з матеріалів справи і порушувати клопотання. Якщо в справі притягнуто декількох обвинувачених, слідчий повинен пред`явити кожному з них усі матеріали слідства.

Про те, що обвинуваченому оголошено про закінчення слідства і що йому пред`явлено матеріали справи для ознайомлення, зазначається в протоколі про оголошення обвинуваченому про закінчення слідства і пред`явлення йому матеріалів справи.

Якщо у справі бере участь захисник, слідчий надає можливість ознайомитися з усіма матеріалами справи і захисникові, про що складає окремий протокол. При цьому пред`явлення матеріалів справи має бути відкладено до явки захисника, але не більше як на три дні. При неможливості для обраного обвинуваченим захисника з`явитися в цей строк слідчий вживає заходів, передбачених частинами четвертою і шостою статті 47 цього Кодексу.

Матеріали досудового слідства пред`являються для ознайомлення підшитими і пронумерованими. Під час пред`явлення матеріалів досудового слідства слідчий зобов`язаний на вимогу обвинуваченого вручити йому засвідчену належним чином копію опису матеріалів кримінальної справи, про що зазначається у протоколі про оголошення обвинуваченому про закінчення слідства і пред`явлення йому і його захисникові матеріалів справи. Матеріали про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, для ознайомлення не пред`являються і зберігаються окремо від кримінальної справи.

Обвинуваченого і його захисника не можна обмежувати в часі, потрібному їм, щоб ознайомитися з усіма матеріалами справи в розумні строки.

У разі зволікання ознайомлення з матеріалами справи обвинуваченим чи його захисником слідчий за погодженням із прокурором або прокурор вносить до суду за місцем провадження слідства подання, яке суддя розглядає і своєю постановою може визначити строк, протягом якого обвинувачений і його захисник повинні ознайомитися з матеріалами справи та заявити клопотання. Після закінчення цього строку обвинувачений і його захисник вважаються ознайомленими з матеріалами справи. На постанову судді прокурором, обвинуваченим чи його захисником протягом трьох діб із дня її винесення може бути подана апеляція. Подання апеляції не зупиняє виконання постанови судді.

Так, судом встановлено, що учасниками кримінального провадження не заперечується, що матеріали зазначеної вище справи містять секретні матеріали, з якими стороною державного обвинувачення/органом досудового розслідування кримінального провадження не було ознайомлено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що зазначені особи не мають встановленого законом допуску до матеріалів, які містять державну таємницю.

Судом встановлено що обвинувачений ОСОБА_3 та інші обвинувачені частково ознайомлені з матеріалами кримінальної справи, а також, те, що обвинувачений ОСОБА_3 взагалі відмовився від ознайомлення з матеріалами кримінальної справи без тому № 6, який має гриф «Таємно».

Крім цього, судом неодноразово наголошувалось підсудним про можливість ознайомлення останніх з матеріалами кримінальної справи, з наданням строків на ознайомлення, але вони відмовлялися з причин того, що їм не надаються всі матеріали кримінальної справи, у томи числі том справи, який носить гриф «Таємно», а самі підсудні не бажали отримувати допуск до державної таємниці.

Судом при розгляді справи були дослідженні матеріали, які не мали гриф «Таємно», тому суд не в змозі розглядати далі справу у відкритому судовому засіданні, оскільки том № 6 кримінальної справи є таємним, а обвинувачені та їх захисники не мають допуску до державної таємниці.

Також суд за підстав неможливості самостійно зняти гриф «Таємно», оскільки це може зробити тільки той орган, який надав такий гриф, немає можливості здійснювати подальший розгляд кримінальної справи.

Таким чином, суд вважає що з цих підстав необхідно направити кримінальну справу на додаткове розслідування для зняття грифу «Таємно» тим органом, який цей гриф присвоїв. В матеріалах справи відсутня згода органу який його наклав, на його зняття.

Також суд враховує те, що за нормами КПК України 1960 року відсутній механізм, який надавав би суду, який розглядає кримінальну справу, зняти гриф «Таємно».

Судом неодноразово направлялись запити до Одеської обласної прокуратури щодо зняття грифу «Таємно» з тому №6, однак на запит була надана відповідь щодо направлення цього тому до Одеської обласної прокуратури для вирішення цього питання. Тобто конкретного механізму щодо зняття грифу «Таємно» у судді запропоновано не було, а вилучення одного із томів справи з володіння суду є прямим втручанням у діяльність суду, який розглядає справу по суті. Не вирішення питання щодо зняття грифу «Таємно» не вилучаючи справу з володіння суду, який розглядає її по суті, також є підставою для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Зазначена обставина на думку суду порушує права обвинувачених, передбачені зокрема ст. 218 КПК України 1960 р. на ознайомлення з матеріалами справи, що є підставою для повернення справи прокурору відповідно до вимог статті 249-1 КПК України 1960 р.

Також суд вважає ці підстави порушенням прав обвинувачених на захист.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню звинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль при розгляді кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлено про фактичні та юридичні підстави пред`явлених йому звинувачень (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінські проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, докладної інформації про пред`явлених особі звинуваченнь та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»). № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.М. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи загалом (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер та причину звинувачення слід розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Аналізуючи викладене вище, суд вважає, що не ознайомлення обвинувачених із усіма матеріалами кримінальної справи порушує їхні права на захист.

Всупереч вимогам ст.ст.22, 64, 65 КПК України (в ред. 1960 року) у ході досудового розслідування даної кримінальної справи не було встановлено дійсне місце проживання свідків, покази яких мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у даній справі. Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що за зазначеними у додатку до обвинувального висновку адресами вищевказані свідки не проживають. Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 неодноразово викликалися у судове засідання для проведення їх допиту, шляхом надсилання повісток. У зв`язку із неприбуттям зазначених свідків для допиту, судом було постановлено відповідне доручення про встановлення місця мешкання свідків.

Протягом років судового розгляду, суд намагався усунути виявлені недоліки досудового слідства шляхом виклику для допиту потерпілих, свідків, витребування документів, виносилися постанови про привід свідків, однак такі заходи не принесли позитивного результату, свідки так жодного разу на допит до суду так і не з`явилися. На даний час у суду відсутні відповіді правоохоронних органів щодо виконання винесених ухвал, що свідчать про те, що виявлені недоліки можливо усунути виключно на стадії досудового розслідування.

Таким чином, судом були використані всі надані йому кримінально-процесуальним кодексом (в ред. 1960 року) повноваження для забезпечення явки вищевказаних свідків до суду з метою їх допиту для встановлення об`єктивної істини у справі, однак вжиті судом заходи не дали позитивних результатів у зв`язку із допущеною органом досудового слідства неповнотою при встановленні та перевірці даних про особу свідків, незабезпечення органом досудового слідства їх явки до суду.

Також тривалий розгляд справи обумовлений поведінкою учасників судового процесу, а саме неявкою учасників у судові засідання, не ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, небажання підсудних отримувати доступ до державної таємниці, хворобами, введенням карантину, воєнного стану, відсутність електропостачання, заявами від обвинувачених/підсудних як на досудовому слідстві так і в суді про ознайомлення з кримінальною справою, зміною адвокатів та їх ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, надання допусків до державної таємниці, завантаженість суду, нез`явлення у судові засідання свідків та інше.

Крім того, тривалий час не було зали судового засідання з можливістю розглядати справи з грифом «Таємно».

Зазначені в сукупності порушення не дають можливості прийняти після судового розгляду рішення, яке відповідало б вимогам статті 323 КПК України, оскільки можуть стати наслідком його скасування на підставі пункту 3 частини 2 статті 370 КПК України 1960 р. з порушенням, таким чином ухваленого статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини прав на справедливий судовий розгляд, тому суд вважає за необхідне повернути справу прокурору для усунення істотних виявлених порушень.

Керуючись ст. ст. 246, 281, 296 КПК України в редакції 1960 року, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування - задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 345 КК України, - повернути прокурору для усунення істотних порушень норм КПК України 1960 р., вказаних у мотивувальній частині постанови.

На постанову протягом семі днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду.

Суддя: