Дата документу 28.12.2022Справа № 554/6562/22
УХВАЛА

іменем України

про повернення скарги

28 грудня 2022 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 25 серпня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000163 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

27 грудня 2022 року до провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 на рішення прокурора, в порядку ст. 303 КПК України, датована 24 листопада 2022 року, в якій скаржник просить: скасувати постанову старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 25 серпня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 від 16 серпня 2022 року щодо проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000163, внесеному до ЄРДР 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Одночасно з вимогами скарги заявлено про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду. Це клопотання мотивоване тим, що до 25 серпня 2022 року ОСОБА_2 відбував покарання у ДУ «Полтавська УВП № 23», а потім його було етаповано спочатку до ДУ «Київський слідчий ізолятор», а згодом до ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19», і лише в кінці жовтня 2022 року він прибув до ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», де останній 26 жовтня 2022 року отримав оскаржуване рішення прокурора. Зазначає, що після отримання постанови він засобами поштового зв`язку відправив її своєму представнику, який надає йому правову допомогу, і в подальшому адвокатом йому складено відповідну скаргу, яку він отримав 23 листопада 2022 року. За наведених обґрунтувань вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений ним строк для подання цієї скарги підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що заявнику потрібно відмовити у поновленні пропущеного процесуального строку на оскарження рішення прокурора, а подана скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Предметом цієї скарги є рішення прокурора у формі постанови від 25 серпня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії (допиту як потерпілого), з яким не згоден заявник (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином, обрахування 10-денного строку на оскарження постанови прокурора розпочинається з дня отримання особою її копії.

За змістом поданої скарги ОСОБА_2 стверджує, що копію оскарженої постанови прокурора він отримав 26 жовтня 2022 року.

Скарга на це рішення прокурора подана ОСОБА_2 до Октябрського районного суду м. Полтави лише 27 грудня 2022 року.

Водночас, матеріали поданої скарги взагалі не містять відомостей та доказів на підтвердження факту отримання заявником копії цієї постанови, як це передбачено нормою ч. 1 ст. 304 КПК України.

Натомість, у скарзі заявник порушує питання про поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою із посиланнями на те, що з 25 серпня 2022 року до кінця жовтня поточного року його було етаповано до різних установ виконання покарань. Зрештою, 26 жовтня 2022 року, перебуваючи ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», йому вручено вказану постанову прокурора, що він потім направляв засобами поштового зв`язку своєму адвокату, від якого оформлену скаргу отримав лише 23 листопада 2022 року, вважаючи це поважними причинами пропуску звернення до суду.

Щодо поновлення процесуального строку слідчий суддя вважає за потрібне зазначити таке.

В силу статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

У розумінні вимог ч. 1 ст. 303 КПК України скарга на зазначену постанову прокурора може бути подана заявником протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Вказані вище обставини перевіряються слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості призначення скарги в судове засідання або необхідність її повернення заявнику.

Варто зазначити, що пропущений строк на оскарження може бути поновлений у разі наявності поважних причин такого пропуску (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Дотримання строків оскарження рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. З огляду на викладені вимоги закону у клопотанні про поновлення строку на оскарження повинні бути наведені причини пропуску строку, які перешкодили своєчасно оскаржити рішення.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини, зокрема, у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, КПК України.

За практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду (порушення статті 6 Конвенції).

Так, до Октябрського районного суду м. Полтави з цією скаргою ОСОБА_2 звернувся лише 27 грудня 2022 року, тобто більше ніж через 2 (два) місяці після зазначеного ним дня, коли він отримав копію оскаржуваної постанови, тобто у будь-якому випадку після перебігу визначеного законом 10-денного терміну на оскарження такої рішення прокурора.

При цьому, ініціатором скарги не наведено обґрунтування кожного дня пропуску цього строку, причини такого пропуску, окремо за кожен день прострочення понад десятиденний строк, чи були вони об`єктивними, а також взагалі не зазначено про об`єктивну неможливість звернутися зі скаргою до суду в розумний строк.

Будь-яких доказів існування поважних причин, які б перешкодили заявнику реалізувати свої права у встановлений КПК України строк або строк, який би можна було вважати розумним, до суду не надано.

Оцінивши обставини та факти, встановлені під час перевірки матеріалів скарги, слідчий суддя вважає, що слід критично оцінювати доводи заявника щодо заявленого клопотання та обставин, які б виключали можливість подання скарги у визначений законом строк, оскільки до скарги не надано доказів на їх підтвердження.

Слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що навіть після фактичного отримання оформленої адвокатом скарги, за його твердженнями, саме 23 листопада 2022 року, останній взагалі не зазначив та не обґрунтував поважних причин свого зволікання зі зверненням до суду протягом значного періоду після вказаної дати тривалістю понад 1 (один) місяць, беручи до уваги, що скарга надійшла до суду 27 грудня 2022 року.

Більше того, подана скарга взагалі не містить відомостей та підтверджень про те, коли ОСОБА_2 отримано постанову прокурора, тоді як цей факт грунтується виключно на його твердженнях за змістом скарги.

Посилання ж на пересилання засобами поштового зв`язку документів, бланків скарг і листування з адвокатом не є безумовною підставою вважати, що строк має бути поновлений, оскільки це не узгоджується із положеннями ст. 304 КПК України, якою чітко визначено відповідне право особи і порядок його реалізації.

Разом із тим, посилання заявника на ті обставини, що строк на подання скарги ним пропущено через обставини його етапування та надання правової допомоги при оформленні скарги, є безпідставними, оскільки цей строк підлягає обчисленню саме з часу отримання копії рішення прокурора, а не з дати отримання ним скарги від свого адвоката для підписання, беручи до уваги, що у матеріалах поданої скарги взагалі відсутні будь-які інші докази на обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку, окрім як копій оскарженої постанови та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокатом від 30 червня 2022 року, що в сукупності не узгоджується з вимогами вказаної вище норми КПК України.

Відтак, слідчий суддя вважає такі доводи скаржника необґрунтованими та зазначає, що реалізуючи своє право на оскарження під час досудового розслідування, подібні посилання на нібито необізнаність з нормами кримінального процесуального законодавства не є поважною причиною для тривалого пропуску строку для звернення зі скаргою.

Таким чином, заявником не доведено, що обставини пропущення ним строку більше ніж на 2 (два) місяці після отримання ним постанови прокурора від 25 серпня 2022 року, копію якої ОСОБА_2 долучив до скарги, були об`єктивно непереборними та такими, які не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного вчинення відповідних дій, а тому відсутні достатні правові підстави для його поновлення.

З цих же причин не може вважатись обґрунтованим зволікання заявника та не надання відповідних доказів отримання оскаржуваного рішення, обмежуючись тільки вказівкою у скарзі на події його переміщення до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань № 9» для відбування покарання, оскільки останній міг передбачати відповідні правові наслідки, визначені ст. 304 КПК України, зважаючи на неодноразові систематичні звернення останнього до суду з численними скаргами протягом років.

Інших обставин, які б свідчили про те, що заявником пропущено процесуальний строк звернення до суду з поважних причин, не встановлено.

Отже, заявник не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали або ускладнювали можливість його звернення до суду зі скаргою на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 25 серпня 2022 року у визначений законом строк, не обґрунтував їх виникнення об`єктивно, незалежно від волі скаржника, що свідчить про відсутність поважних причин пропуску строків на оскарження.

За таких обставин, заявником скарги не дотримано вказаних вимог кримінального процесуального закону, а тому слідчий суддя відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України не знаходить підстав для поновлення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, а відтак, скарга не може вважатись поданою в межах встановлених законодавством процесуальних строків.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормою ст. 26 КПК України слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Виходячи з положень ст. ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу, покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді, скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, рішення, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню заявнику, як це передбачено п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки вона подана після закінчення десятиденного строку на її подання, і за заявою особи відсутні підстави для поновлення такого строку.

Згідно з ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 24, 117, 303, 304, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні пропущеного процесуального строку для подання скарги.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 25 серпня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000163 від 06 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1