Справа №317/3036/22
Провадження №1-кп/317/292/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_6 , (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калараш республіки Молдова, молдована, громаднина Молдови, не одруженого, не працюючого, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

засудженого:

11.02.2013 Березанським районним судом Миколаївської області за ст.15 ч. 2, 115 ч. 2 п.6, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16.05.2013 вважати засудженим до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Решта вироку залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.10.2013 відмінено ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16.05.2013, справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.12.2013 вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 11.02.2013 року залишено без змін. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 зараховано строк тримання під вартою з 06.08.2012 по 24.12.2013 включно на підставі с.72 ч.5 КК України із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 ..

Подання вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 станом на 24.11.2022 відбув більш як 3/4 строку покарання. Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.08.2012. Під час тримання у Миколаївському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 17.06.2013 відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 30.11.2013 відбував покарання в Миколаївському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 09.01.2014 відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризувався посередньо, до праці не залучався, стягнень та заохочень не мав. З 02.03.2014 відбував покарання в Миколаївському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання, стягнення зняте у встановленому законом порядку, заохочень не мав. У Біленьківській виправній колонії № 99 відбуває покарання з 07.04.2014. За період відбування покарання допустив одне порушення режиму тримання, стягнення зняте у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має вісім заохочень правами начальника установи. З 15.02.2020 перебував на лікування в Дніпровській установі виконання покарань (№4), характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень заохочень не мав. У Біленьківській виправній колонії № 99 відбуває покарання з 21.08.2020. За період відбування покарання характеризується позитивно, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має одне заохочення правами начальника колонії. На виробництві установи не працевлаштований. За вироком суду має позов на суму 77441,37 грн..

У судовому засіданні представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» ОСОБА_6 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що у ньому викладені.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав подання, зазначив, що кається у вчиненому, вважає, що виправився. У 2019 році отримав травму, він потребує лікування, якого йому не можуть надати. Знаходиться в інвалідному візку, тому не має змоги працювати, пояснив також, що потребує термінової операції. Шкоду у добровільному порядку не відшкодовував.

Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_5 також підтримав подання, просив задовольнити. Просив урахувати наявність заохочень та стан здоров`я засудженого.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, зауважив, що стан здоров`я засудженого не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, засуджений не довів свого виправлення за весь період знаходження у виправній установі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника адміністрації колонії, думку засудженого та його захисника, прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 11.02.2013 Березанським районним судом Миколаївської області за ст.15 ч. 2, 115 ч. 2 п.6, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16.05.2013 вважати засудженим до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Решта вироку залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.10.2013 відмінено ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16.05.2013, справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 24.12.2013 вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 11.02.2013 року залишено без змін. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.02.2016 зараховано строк тримання під вартою з 06.08.2012 по 24.12.2013 включно на підставі с.72 ч.5 КК України із розрахунку: 1 дню попереднього ув`язнення відповідають 2 дні позбавлення волі.

Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності. Програми диференційованого виховного впливу на засуджених повинні враховувати можливості виховної функції режиму відбування покарання, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, заходів заохочення і стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, самодіяльних організацій засуджених, громадських, благодійних і релігійних організацій, а також залучення засуджених до самовиховання.

Згідно із характеристикою від 19.03.2018, яка міститься в особовій справі засудженого, ОСОБА_4 характеризувався посередньо. Хоча працевлаштований, проте потребує періодичного спонукання до праці. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, однак періодично потребує контролю з боку адміністрації за покладеними обов`язками. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті не завжди, також не завжди має охайний зовнішній вигляд. Посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними не завжди належний догляд, використовує за призначенням. До виконання робіт з благоустрою ставиться без ініціативи.

Згідно характеристик від 08.09.2020 та від 08.12.2020, які містяться в особовій справі засудженого, ОСОБА_4 характеризувався посередньо. Хоча працевлаштований, проте потребує періодичного спонукання до праці. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але під контролем. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Посередньо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання робіт з благоустрою ставиться без ініціативи. Не бере участі в організації виховних заходів, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, самодіяльних організаціях.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 26.09.2021 засуджений ОСОБА_4 має 9 заохочень та 2 стягнення, які погашені та зняті в установленому законом порядку. Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Крім того, у матеріалах особової справи наявна постанова про накладення дисциплінарного стягнення від 18.05.2017. Згідно вказаної постанови із ОСОБА_4 проведено профілактичну бесіду замість накладення дисциплінарного стягнення. Дане питання було ініційоване у зв`язку з негативним ставленням до навчання, постійним не відвідуванням школи, ухиленням від виконання програм диференційованого впливу на засудженого.

Під час розгляду подання судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, а посилання засудженим на стан здоров`я, не є умовою для умовно-дострокового звільнення.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.12.2022.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9