Справа № 357/1207/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 24.01.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

14.01.2023 близько 21 год. 30 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «VOLVO S80» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись напроти будинку №104 по бульвару Олександрійський в напрямку до вул. Турчанінова в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими», п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 12.1. Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним» та п. 1.10 загальних положень Правил дорожнього руху України в якому зазначено: «узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів», проявив безпечність та неуважність, не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, яке не призначене для руху транспортних засобів та скоїв наїзд на перешкоду у стовбур дерева, яке розташоване з правого боку відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «VOLVO S80» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , 2004 р.н., отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому лівої променевої кістки в середній третині, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.3. 2.3(6), п. 10.1, п. 12.1, 1.10 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Порушення водієм ОСОБА_3 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України. Зазначає, що повністю примирилася із обвинуваченим, який відшкодував їй заподіяну шкоду, тому він не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру. Зазначив, що їй зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав. Надала суду заяву, в якій просить закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примиренням, на підставі ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, мотивуючи тим, що вину в інкримінованому йому необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілій ОСОБА_5 завдані збитки, примирився з нею, про що надав суду відповідну заяву. Повідомив, що йому зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Прокурор висловився про доцільність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання обвинуваченого та заяву потерпілої, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція частини 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинив вперше, що підтверджується даними вимоги УІТ ГУ МВС України в Київській області № 2564 від 26.01.2023.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

У постанові Верховного Суду 715/2106/20 від 05.10.2021 викладена позиція про те, що під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого. З огляду на положення ст. 46 КК та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення. Виходячи з наведених нормативних положень, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК), під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

У судовому засіданні потерпіла підтвердила факт примирення (прощення) з обвинуваченим.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

У відповідності до ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання про речові докази.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити.

Речовий доказ: автомобіль марки марки «VOLVO S80» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до розписки від 27.01.2023 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , після набрання ухвалою законної сили, вважати повернутим власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_6