УХВАЛА
судового засідання
07.10.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

в ході розгляду у черговому судовому засіданні заяви головуючого у колегії про самовідвід від участі в судовому процесі з розгляду судової справи № 569/12419/14 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000246 від 27 червня 2013 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне, українки, громадянки України, раніше не судимої, працюючої приватним підприємцем, зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_1

Обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч 4 ст.358; ч. 2 ст.200; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно обвинувального акта уродженця с. Горбки Виноградівського району Львівської області , українця, громадянина України, раніше не судимого, тимчасово не працюючого зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 .

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 -1 КК України

Сторона обвинувачення: прокурори публічні обвинувачі у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,., ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 .

Сторона захисту: адвокати ОСОБА_15
ОСОБА_16 .

Учасники процесу:
Потерпіла сторона цивільний позивач ПАТ Акціонерно Комерційний банк «Львів», представник ОСОБА_17

В С Т А Н О В И В :
На розгляді колегії Франківського районного суду м. Львова з жовтня 2014 року перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000246 від 24 червня 2013 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч 4 ст.358; ч. 2 ст.200; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Матеріали обвинувального акта (судова справа № 569/12419/14-к) надійшли до Франківського районного суду м. Львова 21 жовтня 2014 року з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ після визначення підсудності.
У Франківському районному суді м. Львова зареєстровані за вхідним № 22711 з присвоєнням судового провадження за № 1-кп/465/364/14 та передані на розгляд колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_18 та суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .
Відтак, кримінальне провадження з 27.10. 2014 року перебуває на розгляді різних колегій суддів Франківського районного суду м. Львова, котрі визначалися в залежності від можливості того чи іншого судді, що входив до складу колегії, здійснювати обов`язки судді, а з 15.03. 2018 року, судовий розгляд відбувався під головуванням судді ОСОБА_1 .
Разом з тим, розгляд справи по суті затягується, і це не з вини суду, а в більшій мірі з підстав неявки в судові засідання прокурорів, котрі в процесі судового розгляду змінювалися, періодично подаючи клопотання про перенесення судового засідання.
На тлі результатів встановлених судом обставин, щодо організації прокуратурами Львівської та Рівненської областей підтримання публічного обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, обов`язок на яких у вказаному кримінальному провадженні покладено відповідно до постанови Заступника Генерального прокурора України, судом неодноразово зверталася увага з попередженням керівництва вказаних прокуратур про неналежну організацію публічного обвинувачення та можливе визнання такої судом, як відмову прокурорів від обвинувачення.
Через відсутність прокурорів, не відбулися судові засідання, що призначалися у 2022 році, а саме: від 15.02., 21.02., 23.03., 07.04., 23.06.2022 року.
В черговому судовому засіданні від 26.07.2022 року головуючим суддею ОСОБА_1 , заявлено самовідвід з підстав порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення судді та реєстрацією в порядку ст.. 60 КПК України і ст.. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» його заяви про вчинення кримінальних правопорушень при розподілі вказаної судової справи, тобто злочинів, передбачених статтями 376 ч. 2 та 376 1 ч. 1 КК України (кримінальне провадження № 0000086 від 16 липня 2022 року).
В судовому засіданні прокурори ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, з самовідводом судді ОСОБА_1 з підстав наведених ним, у цілому погодилися.
Сторони захисту, а саме адвокатка ОСОБА_16 , категорично заперечила самовідвід судді ОСОБА_1 , стверджуючи, що сам факт внесення відомостей в АСДС , лише свідчить про факт можливого вчинення кримінального проступку, а не констатує факт вчинення такого.

Обвинувачені в судовому засіданні, кожен окремо, погодилися з доводами своїх адвокатів.
Колегія суддів розглянувши заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід, одноголосно прийшла до висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Приймаючи рішення про задоволення заяви про самовідвід, колегія суддів більшістю голосів вважає, що підставою для самовідводу судді ОСОБА_1 є факт внесення відомостей в ЄРДР № 0000086 від 16 липня 2022 року за його, судді, заявою.
Щодо інших підстав для самовідводу судді ОСОБА_1 , члени колегії суддів, більшістю голосів, вважають, що таких підстав не існує, у зв`язку з чим, не вбачають підстав для свого самовідводу, не заявлено відводу й учасниками процесу з цих підстав. З цього приводу суддя ОСОБА_1 висловив окрему думку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 від розгляду судової справи № 569/12419/14-к (судове провадження № 1 кп/465/4/22) підлягає задоволенню з вказаних вище підстав, а саме з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України.
Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (п. 1 ст. 6 Конвенції).

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (п. 56 рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України») ЄСПЛ нагадує, що «безсторонність», як правило, означає відсутність упередженості або необ`єктивності, а її існування або відсутність можуть встановлюватися різними шляхами. Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, при якому мають ураховуватись особисті переконання та поведінка конкретного судді (тобто, чи мав суддя будь-які особисті упередження або чи був він об`єктивним у цій справі); та об`єктивним критерієм, тобто шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд (та, серед інших аспектів, його склад) достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності ( рішення у справі «Моріс проти Франції» (Morice V. France), заява № 29369/10, пункт 73, ЄСПЛ 2015). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обгрунтованим (там само, пункт 76). Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється».

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошує, що такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. Таким чином, ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Вищезазначене кореспондується із пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року № 2006/23, відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 , від розгляду судової справи №569/12419/14-к ( провадження 1-кп/465/4/22) підлягає задоволенню з вказаних вище підстав, а саме з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) одного чи кількох суддів із складу суду або всього складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведених суддів із заміною останніх іншими суддями або іншим складом суддів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 80 -81, 369,372, 376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву про самовідвід головуючого судді ОСОБА_1 у розгляді судової справи № 569/12419/14 -к (судове провадження № 1-кп/465/4/22) з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000246 від 27 червня 2013 року, задоволити.
Судову справу № 569/12419/14 -к (судове провадження № 1-кп/465/4/22) передати до канцелярії Франківського районного суду м. Львова для визначення складу суду з розгляду судової справи відповідно до вимог ст. 35 КПК України.
Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено об 08 год. 30 хв. 12 жовтня 2022 року.
Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_19

Судді:

ОСОБА_20

Справа № 1 569/12419/14-к

Провадження № 1- кп /465/414/2019

Окрема думка

Судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , що входить в склад колегії суддів Франківського районного суду м. Львова - головуючого, з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0000246 від 24 червня 2013 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 358; ч. 2 ст. 28, ч 4 ст.358; ч. 2 ст.200; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 209 КК України та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366 та ч. 2 ст. 364 -1 КК України.
Дане кримінальне провадження з 27.10. 2014 року перебуває на розгляді різних колегій суддів Франківського районного суду м. Львова, котрі визначалися в залежності від можливості того чи іншого судді, що входив до складу колегії, здійснювати обов`язки судді, а з 15.03. 2018 року, судовий розгляд відбувався під моїм суддею ОСОБА_1 , головуванням.
Разом з тим, розгляд справи по суті затягується, і це не з вини суду, а в більшій мірі з підстав неявки в судові засідання прокурорів котрі, в процесі судового розгляду змінювалися, періодично подаючи клопотання про перенесення судового засідання.
На тлі результатів встановлених судом обставин щодо організації прокуратурами Львівської та Рівненської областей підтримання публічного обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, на яких обов`язок у вказаному кримінальному провадженні покладено Генеральною прокуратурою України, судом неодноразово зверталася увага з попередженням керівництва вказаних прокуратур про неналежну організацію публічного обвинувачення та можливе визнання такої судом, як відмову прокурорів від обвинувачення.
У ході судового розгляду кримінального провадження, а саме в листопаді 2021 року, мені як судді, стали відомі факти втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова щодо розподілу матеріалів та судових справ між суддями цього суду.
З даного часу, як суддя Франківського районного суду м. Львова, я отримав доступ до системи Д -3 в частині можливого перегляду та перевірки Звіту про проведений розподіл.
Серед іншого, мною було встановлено, що розподіл судової справи відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і, зокрема визначення мене у склад колегії та її головуючим, теж відбувся з порушенням порядку встановленого ст.. 35 КПК України, а саме шляхом несанкціонованого внесення у Довідник, а відтак у Звіт та Протокол розподілу неправдивих відомостей щодо спеціалізації суддів. У зв`язку з цим, в розподіл включено тільки одного суддю суддю ОСОБА_1 ..
На тлі встановлених обставин, щодо несанкціонованого «призначення» мене, як судді, для участі в колегії та головування в ній, виникло питання про правомірність моєї участі у кримінальному провадженні, виходячи з положень ст.. 75 КПК України, котра категорично застерігає суддю про неможливість участі у кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Стаття 80 КПК України, вимагає, що за наявності підстав, передбачених статтями 75 79 КПК цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, тобто альтернатива тут відсутня.
Факт, що розподіл судової справи № 1 569/12419/14-к відбувся з порушенням шляхом втручання, частково підтверджено наявністю кримінального провадження у Галицькій окружній прокуратурі м. Львова Львівської області яке зареєстровано за моєю, судді ОСОБА_1 , заявою про втручання в діяльність судді.

Отже, став очевидним факт підстав, який зобов`язував мене як суддю, виконати пряму вимогу Закону, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України - заявити самовідвід.
Оскільки вказане питання виникло між судовими засіданнями, а чергові судові засідання від 15.02., 21.02., 23.03., 07.04., 23.06.2022 року не відбулися у зв`язку з неявкою прокурора то у судовому засіданні від 26.07.2022 року мною - суддею ОСОБА_1 , заявлено самовідвід з підстав порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення судді та реєстрацією мною в порядку ст.. 60 КПК України ст.. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» заяви про вчинення кримінальних правопорушень при розподілі вказаної судової справи, тобто злочинів, передбачених статтями 376 ч. 2 та 376 1 ч. 1 КК України (кримінальне провадження № 0000086 від 16 липня 2022 року).
В ході вирішення самовідводу судді члени колегії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 висловили свою думку щодо неможливості вирішення заявленого самовідводу без думки прокурора та обвинуваченої ОСОБА_5 , котрі в судове засідання не прибули, а призначене судове засідання в режимі відео конференції не відбулося з неможливістю його забезпечення Господарським судом Рівненської області.
Відтак питання самовідводу судді ОСОБА_1 із за заперечень суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання крім того вимагала у судді ОСОБА_1 надати їй заяву у письмовому вигляді з копіями документів на які покликається суддя мотивуючи самовідвід, вирішено не було, у зв`язку з чим призначено чергове судове засідання з обов`язковим викликом прокурора та обвинуваченої ОСОБА_5 .
Перед початком судового засідання та в судовому засіданні від 08.08. 22 року, мною, як головуючим, було поставлено на обговорення питання про можливість мого головування в судовому засідання з огляду на те, що мною заявлено самовідвід, який колегією суду не вирішений. Як судді - члени колегії, так і прокурор, вважали, що суддя ОСОБА_1 й надалі може головувати в судовому процесі, оскільки самовідвід хоч і заявлено, проте не вирішено.
З вказаною думкою членів колегії не погоджуюсь, оскільки заявлений відвід не було вирішено, а перенесення справи відбулося не із - за відсутності підстав на самовідвід, а за відсутності думки прокурора.
Разом з тим, через більшість голосів в складі колегії я, суддя ОСОБА_1 , продовжив головувати в судових засіданнях від 08.08. 2022 та 07.09. 2022 року, на яких предметом розгляду була заява судді ОСОБА_1 про самовідвід.
Обговорюючи результати розгляду заяви про наявність підстав для самовідводу, прокурори, що приймали участь в судовому засіданні, проти самовідводу не заперечували, проте і не висловили своєї однозначної думки щодо наявності підстав для такого відводу за матеріалами справи та положень процесуального законодавства.
В ході вирішення заявленого самовідводу, суд двічі виходив з нарадчої кімнати та судового засідання з розгляду заяви головуючого колегії про самовідвід переносився більшістю голосів, що у свою чергу не сприяло дотриманню принципів, передбачених ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав Людини і основоположних свобод».
З позицією колег про повторний вихід з нарадчої кімнати без прийняття процесуального рішення з питань самовідводу, як суддя, не погоджуюсь, виходячи з наступного.
У розпорядженні членів колегії були всі матеріали судового провадження та окремо виготовлені копії Звітів про розподіл судової справи, а також витяг з ЄРДР № 0000086 від 16 липня 2022 року, відповідно до якого, відомості внесено за фактом втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова при автоматизованому розподілі вказаної справи між суддями.
Так, встановлено, що матеріали обвинувального акта (судова справа № 569/12419/14-к) надійшли до Франківського районного суду м. Львова 21 жовтня 2014 року з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, після визначення підсудності.
У Франківському районному суді м. Львова зареєстровані за вхідним № 22711 з присвоєнням судового провадження за № 1-кп/465/364/14 та передані на розгляд колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_18 та суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , це якщо брати до уваги дату ухвали - 27.10.2014 року. Самі Протоколи та Звіти в системі Д 3 відсутні. Відсутні такі і в матеріалах судової справи.
Обліково статистична картка на кримінальне провадження заведена 22.10 2014 року, в якій зазначено тільки одного суддю ОСОБА_18 , колегія суддів не визначалася.
08 грудня 2014 року секретарем суду ОСОБА_21 заведена нова Статистична картка, тобто через півтора місяці, згідно якої, визначено колегіальний розгляд справи в складі трьох суддів, а саме: суддю ОСОБА_18 - головуючий та судів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (колегіальна ухвала від 27.10 2014).
Протоколи та Звіти про автоматизований розподіл судової справи з визначенням суддів ОСОБА_18 , у тому числі й, як головуючого, а суддів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 як членів колегії, в системі Д-3 відсутні.
Натомість 25 вересня 2017 року відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, що здійснювався за участі працівника канцелярії суду ОСОБА_22 .
Як зазначено у Протоколі, підставою для повторного розподілу є Рішення зборів суддів від 04.09.2017 року та розпорядження керівника апарату суду № 74/р від 25.09.2017 року (закінчення повноважень у суддів ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 ).
Відповідно до вказаних Протоколу та Звіту про повторний розподіл справи від 25.09.2022 ( це перші процесуальні документи з яких можна проаналізувати розподіл), розподіл відбувся об 10 год. 41 хв. Із розподілу виключено суддю ОСОБА_26 , як суддю у котрої відсутня спеціалізація, що не відповідає дійсності, а також визначено головуючого суддю ОСОБА_27 без визначення повного складу колегії. Тобто вказаний розподіл теж проведено з порушенням Інструкції, Положення та ст.. 35 КПК України.
Згідно цього ж Протоколу та Звіту, обрано члена колегії суддю ОСОБА_28 , при цьому, із числа суддів, що мали прийняти участь у розподілі виключено суддю ОСОБА_26 з відміткою «відсутня спеціалізація».
Таким чином як у жовтні 2014 року, так і 25 вересня 2017 року справа передана на розгляд іншій колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_27 та членів колегії суддів ОСОБА_28 і ОСОБА_3 , що визначена через несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова.
03 березня 2018 року керівником апарату видано розпорядження № 18/р про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, що перебували на розгляді у судді ОСОБА_27 ..
Таким чином, призначено другий повторний розподіл вказаної справи.
Згідно з Протоколом та Звітом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 березня 2018 року відмічається, що на поточну спеціалізацію визначено 4 (чотири) судді, проте в розподілі взяв участь 1 (один) суддя, суддя ОСОБА_1 , який крім того визначений головуючим у справі.
У той же час, судді ОСОБА_26 , ОСОБА_29 та ОСОБА_28 виключені від участі в розподілі з приміткою у Звіті, «відсутня спеціалізація», що у свою чергу теж не відповідає дійсності, оскільки: 1) суддя ОСОБА_28 уже визначена як член колегії при попередньому розподілі; 2) у Франківському районному суді м. Львова відсутня спеціалізація за даною категорією справ. Відтак судді ОСОБА_26 та ОСОБА_29 виключені з розподілу безпідставно.
27.09.2019 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з Протоколом та Звітом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09. 2019 року, такий проведено на підставі розпорядження керівника апарату № 114/р від 27.09.2019 року, у зв`язку з відстороненням від посади суддю ОСОБА_28 .
З числа суддів, що мали прийняти участь у розподілі на цей раз, виключено суддю ОСОБА_26 , причина виключення навчання, що не відповідає дійсності, оскільки розподіл справ судді ОСОБА_28 відбувався за рішенням зборів суддів і за встановленим порядком, а тому навчання на розподіл не впливало.
Згідно Протоколу та Звіту, обрано суддю ОСОБА_2 . Проте, за вказаних вище обставин, суддя ОСОБА_2 вдруге визначена для участі в розгляді даної судової справи, і таке визначення вдруге відбулося шляхом втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, тобто з порушенням порядку і правил встановлених Інструкцією, Положенням та ст.. 35 КПК України.
Про обставини розподілу вказаної справи шляхом втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова мені, як судді, стало відомо в грудні 2021 року, а відтак з часу надання доступу до системи Д-3 в частині Табелів робочого часу та Звіту, який є більш ширшим за Протокол розподілу.
Вказані обставини, несанкціонованого втручання в АСДС при розподілі справ у Франківському районному суді м. Львова підтверджуються Аудиторським звітом № 6.1-05/04 від 19.09.2022 року за результатами проведення позапланового внутрішнього аудиту окремих питань (окремих етапів) діяльності Франківського районного суду м. Львова у 2019 2021 роках, що проведений Державною судовою адміністрацією України.
Даний зхвіт хоч і не стосується конкретно цієї судової справи, проте вказаним звітом частково підтверджується механізмм втручання, у тому числі й у період розподілу вказаної справи . Так, комісія зазначила, що: « … стан організації системи внутрішнього контролю у Франківському районному суді м. Львова у 2019 2021 роках був неспроможний забезпечити роботу автоматизованої системи документообігу органу правосуддя на належному рівні та у відповідності до актів законодавства і процедур, що призвело до недоліків у роботі та порушень у ході службової діяльності працівниками Франківського районного суду м. Львова… »; «…Загальна кількість судових справ та матеріалів, що зареєстровані (створено обліково статистичні картки) в автоматизованій системі документообігу суду комп`ютерної програми «Д-3» Франківського районного суду м. Львова за період з 01.01. 2019 по 31.12.2021 складає 39161 справ».; «.. зафіксовано 2754 випадки проведення повторного автоматизованого розподілу справ в КП «Д-3» Суду за період з 01.01.2019 31.12.2021. Аудитом встановлено відсутність в базі даних КП «Д-3» Франківського районного суду м. Львова 2754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) електронних примірників розпоряджень керівника апарату Суду щодо необхідності проведення повторного автоматизованого розподілу справ..»; «…зафіксовано 142 випадки несвоєчасного проведення автоматизованого розподілу судових справ та матеріалів в КП «Д-3» Суду …»: «зафіксовано 135 випадків несвоєчасної реєстрації судових справ та матеріалів в КП «Д-3» Суду…»; «... зафіксовано 144 випадки внесення змін до значень коефіцієнтів адміністративних посад суддів Франківського районного суду м. Львова в КП «Д-3» Суду…»; «…Одночасно, у ході аудиту бази даних КП «Д-3» Суду встановлено 315 електронних примірників документів за типом документу «Розпорядження», котрі не містять технологічної зв`язки з атрибутом, який відповідає номеру судової справи…»; «…слід зазначити, що за результатами аудиторського дослідження актуальної електронної копії робочої бази даних автоматизованої системи документообігу Франківського районного суду м. Львова зафіксовано 58548 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сорок вісім) випадків внесення змін до довідника «Спеціалізація суддів» в КП «Д-3» Суду за період з 01.01.2019 по 31.12.2021. …»
Всі вказані вище обставини відомі суддям - членам колегії, тобто судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 та судді ОСОБА_2 , зважаючи на те, що вказаний Аудиторський звіт був предметом обговорення на зборах суддів Франківського районного суду м. Львова 05.жовтня 2022 року. Відтак їх заперечення щодо підстав для відводу судді ОСОБА_1 , ще й з підстав втручання в АСДС є необ`єктивними та суперечать сукупності обставин, які мною, як суддею аргументувалися та відображені в Аудиторському звіті.
З огляду на викладені вище факти та обставини, вважаю, що ст.. 75 КПК України зобов`язувала членів колегії суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , заявити самовідвід у вказаній судовій справі, оскільки такі факти є очевидними та можуть вплинути на законність прийнятого судового рішення.
З цих підстав доводи адвокатки ОСОБА_16 про відсутність підстав для самовідводу колегії суддів у вказаному кримінальному провадженні, суперечать фактичним обставинам та прямій нормі закону, п.5 ч.1 ст. 75 КПК України який ствердно вказує на обставини, що виключадють участь слідчого судді, судді в кримінальному провадженні та слядічий суддя чи суддя не може брати участь у кримінальному провадженні , у випадку встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Отже, при розгляді питання про самовідвід судді ОСОБА_1 , вважаю, що члени колегії - два проти одного, безпідставно відхиляють підстави для відводу судді ОСОБА_1 , ще й з піщдстав п. 5 ч.1 ст. 35 КПК України, а саме, що розподіл судової справи між суддями відбувся з втручанням в АСДС суду, а тому стверджую, що саме це є обєктивною та основною підставою для мого, судді ОСОБА_1 , самовідводу.

Згідно ч. 3 ст. 375 КПК України, окрема думка підлягає приєднанню до матеріалів провадження і є відкритою для ознайомлення.

Головуючий суддя ОСОБА_19