Номер провадження: 11-кп/813/549/23
Справа № 946/6149/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000226 від 19 червня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривій Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - у виді арешту на строк один місяць;

- за ч.4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч.1 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 13 вересня 2022 року.

Вирішені питання з процесуальними витратами, речовими доказами та заходами забезпечення у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що у жовтні 2021 року, точну дату та час не встановлено, ОСОБА_8 , реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія та його подальшого придбання і використання для підтвердження своєї особи та права керування транспортними засобами, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи законний порядок отримання посвідчення водія, порушуючи Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993, через невстановлений сайт Інтернет-мережі відшукав невстановлену особу, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, та засобом електронного зв`язку через повідомлення зв`язався з нею, після чого вказана особа пообіцяла йому за грошову винагороду виготовити завідомо підроблене посвідчення водія. З метою досягнення обумовленої домовленості ОСОБА_8 через повідомлення в соціальній мережі «Facebook» надав вказаній невстановленій особі свої анкетні дані, в електронній формі фотокартку із власним зображенням та зображенням підпису, які було використано під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на його ім`я. Після цього невстановлена особа за допомогою поштової доставки передала ОСОБА_8 підроблене посвідчення водія, яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлене не підприємством, що здійснює випуск даної продукції, а саме посвідчення водія із зазначеним на нього серійним номером НОМЕР_1 від 08.10.2021, виданого ТСЦ 5644 на ім`я ОСОБА_8 , що дає право особі керувати транспортними засобами категорії «А1», «А» , «В1» , «В» , «С1» , «С» , «СЕ» , за що останній сплатив грошові кошти в сумі 8 000 грн.

Крім того, 18.06.2022 близько 13:00 години, працівниками ІПП роти обслуговування м.Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП на проїзній частині пр. Незалежності в м. Ізмаїл Одеської області для перевірки документів був зупинений транспортний засіб марки «Renault Premium» з реєстраційним номером НОМЕР_2 з напівпричепом з реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , де останній достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія із зазначеним на ньому серійним номером НОМЕР_1 від 08.10.2021, виданого ТСЦ 5644, на право керуванням транспортним засобом є підробленим, діючи з прямим умислом, використав зазначений документ шляхом його пред`явлення працівникам поліції.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, заступник прокурора Одеської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягає застосуванню та незастосування закону, який підлягає застосуванню, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не врахував, що він на момент ухвалення вироку досяг пенсійного віку, в зв`язку з чим до нього не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Прокурор вважає, що суд не врахував відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, його пенсійний вік, відсутність судимостей та законослухняну поведінку з моменту вчинення правопорушень до ухвалення вироку.

На думку прокурора, для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде достатнім покарання у виді штрафу.

Позиції учасників апеляційного провадження в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_13 звернулася до апеляційного суду з клопотанням про розгляд апеляційної скарги прокурора за відсутністю сторони захисту та погодилася з вимогами апеляційної скарги про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді штрафу, що не погіршує становище обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання Одеського апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялася належним чином, причин неприбуття суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення судового розгляду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, оскільки прокурор порушує питання про призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, а захисник ОСОБА_13 погодилася на розгляд справи за відсутністю сторони захисту, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а саме порушення вимог ч.3 ст.61 КК України.

Так, положеннями частини 3 статті 61 КК України встановлено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч.1 ст.358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Санкція ч.4 ст.358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Оскарженим вироком ОСОБА_8 призначено покарання: за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України - у виді арешту на строк один місяць; за ч.4 ст.358 КК України - у виді обмеження волі на строк один рік, та на підставі ст.70 КК України вирішено менш суворе покарання повністю поглинути більш суворим у виді обмеження волі на строк один рік.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому на момент ухвалення вироку був у віці 62 роки та, відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», був особою пенсійного віку.

Оцінюючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, яке хоч і передбачене санкціями ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, проте, у відповідності до положень ч.3 ст.61 КК України, не може бути застосоване до особи, яка досягла пенсійного віку.

Апеляційний суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , враховує обставини вчинених кримінальних проступків, відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, його пенсійний вік, відсутність судимостей та законослухняну поведінку з моменту вчинення правопорушень до ухвалення вироку, а тому погоджується з думку прокурора про те, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде достатнім покарання більш м`яке покарання, передбачене санкціями ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, у виді штрафу.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 1 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна ухвали не погіршує становища обвинуваченого.

Положеннями ч.1 ст.409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями п.1) ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є зокрема не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року змінити в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 вересня 2022 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3