УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000313 від 29.08.2022,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга в якій скаржник просить:

- зобов`язати слідчих які входять до складу групи слідчих у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000313 від 29.08.2022, негайно повернути ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 29.08.2022, а саме:

- перепустку серії ЦУ 006282;

- iphone: imei НОМЕР_1 ;

- iphone: imei НОМЕР_2 ;

- iphone: imei НОМЕР_3 ;

- предмети схожі на патрони у кількості 251 шт.

В обґрунтування вимог клопотання, зокрема, зазначається, що вказане майно було тимчасово вилучено 16.09.2022 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження вході обшуку за місцем проживання вказаної особи: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначається, що станом на момент подачі скарги тимчасово вилучене майно не повернуто володільцю майна, для участі у розгляді клопотання про арешт майна володілець майна, представник не викликались.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 01.12.2022 для розгляду відповідної скарги визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01.12.2022 за вказаною скаргою відкрито провадження, скаргу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2022.

Врахувавши клопотання адвоката ОСОБА_3 , 01.12.2022 розгляд скарги було відкладено на 05.12.2022.

Про дату, час та місце розгляду скарги учасників провадження повідомлено шляхом телефонограми та направлення повідомлень на електронну пошту.

У судове засідання, призначене на 05.12.2022 учасники провадження не з`явились, будь-яких заяв чи клопотань від них до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення ст. 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя дійшов за можливе провести розгляд скарги за відсутності учасників провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши обставини, викладені в скарзі та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його адвокатом чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Вбачається, що ухвалою від 08.09.2022 слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/11788/22 (провадження № 1-кс/760/3729/22) було надано дозвіл слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному проваджені № 0000313 на проведення обшуку житлового будинку, що на праві приватної власності належить громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останній фактично проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:008:5100), з метою відшукання і вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації (СТЗ), електронні носії інформації, флеш накопичувачі, магнітні носії інформації, ПЕОМ, мобільні телефони, комп`ютерна техніка, планшети, паперові документи, чорнові записи, а також речі та предмети, обіг яких заборонено законом України.

16.09.2022 на підставі вказаної ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києві від 08.09.2022, проведено обшук житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на праві приватної власності належить останньому, в ході якого, як стверджує скаржник, вилучено наступне майно:

-грошові кошти в сумі 1 469 904 гривень;

-грошові кошти в сумі 578 275 доларів США;

-грошові кошти в сумі 10 200 євро;

-перепустка серії ЦУ 006282;

-iphone: imei НОМЕР_1 ;

-iphone: imei НОМЕР_2 ;

-iphone: imei НОМЕР_3 ;

-предмет схожий на ПМ;

-револьвер магнум;

-предмети схожі на патрони у кількості 251 шт.

Як вказує скаржник, 13.10.2022 грошові кошти в сумі 1 469 904 гривень, грошові кошти в сумі 578 275 доларів США, грошові кошти в сумі 10 200 євро повернуті ОСОБА_4 в присутності представника адвоката ОСОБА_3 , решта вилученого майна повернута не була.

Вважаючи інше майно, а саме:

-перепустку серії ЦУ 006282;

-iphone: imei НОМЕР_1 ;

-iphone: imei НОМЕР_2 ;

-iphone: imei НОМЕР_3 ;

-предмети схожі на патрони у кількості 251 шт.

таким, що має статус тимчасово вилученого майна, вилученого під час обшуку 16.09.2022, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києві від 08.09.2022, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , звернувся з скаргою, що є предметом розгляду.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, речовий доказ, який вилучений стороною кримінального провадження повинен якнайшвидше повернутий володільцю такого майна, крім випадків вилучення його на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів або накладання на нього арешту.

Правовий статус вилученого майна, яке входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, не визначений, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 100 КПК України, таке майно (речовий доказ) повинно бути якнайшвидше повернути володільцю за відсутності підстав передбачених статтями 170-174 (арешт майна).

За ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Слідче управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області двічі повідомлялось судом про дату, час та місце розгляду скарги, однак жодних пояснень або доказів не надало. Таким чином, у матеріалах судової справи відсутні докази того, що арешт на майно, яке його власник/володілець просить повернути, накладався.

Отже, на підставі ч. 1 ст. 100 КПК України, відповідне майно підлягає поверненню його власнику (володільцю).

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає конкретного процесуального способу звернення власника майна до суду з проханням захистити його право на повернення вилученого під час обшуку майна, яке зазначено в ухвалі про дозвіл на обшук, на відміну від подання скарги на бездіяльність щодо неповернення тимчасово вилученого майна (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України) або клопотання про скасування арешту майна (ст. 174 КПК України), а тому виходячи із засади недоторканості права власності, клопотання/скарги про повернення такого майна достатньо, щоб слідчий суддя міг прийняти рішення про зобов`язання сторони обвинувачення повернути власнику майно, яке входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

З огляду на положення ч. 1 ст. 100 КПК України, відсутні підстави для встановлення стороні обвинувачення строку для завершення всіх необхідних процесуальних дій, оскільки вилучений речовий доказ повинен бути повернутий «якнайшвидше», а не після проведення необхідних процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає наявність підстав для часткового задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 .

Проте, в частині повернення предметів схожих на патрони у кількості 251 шт слідчий суддя не вбачає переконливих підстав для задоволення скарги, оскільки додані до неї копія посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_4 та довідки за підписом заступника начальника Київської міської військової адміністрації від 02.03.2022 № 048 про те, що ОСОБА_4 є працівником штабу територіальної оборони Київської міської військової адміністрації не є безумовними доказами, які свідчать про те, що така особа має право зберігання за місцем проживання вилучених у неї патронів (у відповідній кількості).

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, ст.ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

При вирішенні даної скарги, слідчий суддя враховує також положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція також узгоджується із ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (<...>) [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 100, статтями 16, 22, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000313 від 29.08.2022, задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену службову особу, в провадженні якої перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2022 за № 0000313, повернути ОСОБА_4 вилучене 16.09.2022 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 760/11788/22 (провадження № 1-кс/760/3729/22) за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- перепустку серії ЦУ 006282;

- iphone: imei НОМЕР_1 ;

- iphone: imei НОМЕР_2 ;

- iphone: imei НОМЕР_3 .

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1