Справа № 308/4135/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000516, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2023 о 01:25 в м. Ужгород, водій автомобіля " Renault Zoe " д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Минайській, зі сторони вул. Грушевського в няпрямку пр. Свободи, біля перехрестя з вул. Пестеля, скоїв наїзд на пішохода - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходилась в лежачому положенні на пішохідному переході з ознаками алкогольного сп`яніння. Внаслідок наїзду остання отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки та інші забої.

16 березня 2023 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

16 лютого 2023 року в ході проведення ОМП за адресою м. Ужгород, по вул. Минайська, на перехресті з вул. Пестеля було виявлено та вилучено автомобіль "Renault Zoe" днз НОМЕР_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, жодних заяв до суду не надходило.

Від представника власник майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Також від представника власник майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява із запереченням щодо клопотання прокурора про арешт майна в якому представник власника майна вважає, що в клопотанні про арешт майна:

-прокурором не доведено необхідність такого арешту, і не враховано можливість отримання доказів з використанням майна, проведення експертиз, вчинення інших процесуальних дій без застосування арешту (всупереч ч. 4 ст. 132 КПК України);

-прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодекс у України (щодо неможливості збереження речового доказу без застосування арешту, ризик приховування майна без застосування арешту);

-прокурором безпідставно визначено, що майно є знаряддям кримінального правопорушення;

-прокурором не обґрунтувано необхідність арешту (всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України);

-прокурором не обґрунтовано, що без застосування арешту не буде досягнуто дієвості кримінального провадження (всупереч ч. 1 ст. 131 КПК України);

-прокурором (всупереч п. 1 ч. З ст. 132 КПК України) не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-прокурором (всупереч п. 2 ч. З ст. 132 КПК України) не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора (який полягає в обмеженні який полягає в обмеженні власника права на відчуження, розпорядження та/або користування майном), тобто в найобтяжливіший спосіб;

-прокурором (всупереч п. З ч. З ст. 132 КПК України) не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (збереження речового доказу).

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородської окружної прокуратури в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000516, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.03.2022 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що «16.03.2023 о 01:25 в м.Ужгороді, водій автомобіля «Рено Зое» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул..Минайській, зі сторони вул..Грушевського в напрямку пр..Свободи, біля перехрестя з вул..Пестеля, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проходила проїзну частину зліва на право відносно руху вказаного авто. Вснаслідок наїзду остання отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому зовньошньої кісточки лівої гомілки та інші забої».

Зважаючи на те, що автомобіль марки "Renault Zoe" днз НОМЕР_1 . визнаний речовим доказом, останній може бути використаний під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що згідно реєстраційного документу транспортний засіб "Renault Zoe" днз НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , та на момент вчинення ДТП перебував у законному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Потрібно також врахувати, що вказаний транспортний засіб являється засобом вчинення кримінального правопорушення ( злочину), оскільки завдяки вищезазначеному транспортному засобу було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок порушення правил дорожнього руху.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.03.2023, що проводився за адресою: м.Ужгород, вул..Минайська - Пестеля, а саме: автомобіль марки Renault Zoe" днз НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль "Renault Zoe" днз НОМЕР_1 який 16 березня 2023 року був вилучений в ході огляду місця події за адресою м. Ужгород, по вул. Минайська-Пестеля.-два чорні черевики, які упаковано до чорного поліетиленового пакету;

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1