СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/647/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0003494, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Петропавловськ - Камчатський, Росія, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.07.2022 вироком Шевченківського районного суді міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 12.12.2022, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебував в приміщені квартири АДРЕСА_3 , яку він винаймає та в якій проживає з дозволу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебуваючи у вказаній квартирі у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з метою поліпшення свого матеріального становища, а саме побутової техніки, яка належить потерпілій ОСОБА_6 .

Згідно з Указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного лану" Президентом України було введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 № 2738-ІХ, воєнний стан в Україні продовжено з 18 листопада 2022 року, строком на 90 діб - до 19 лютого 2023 року.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, дотримуючись свого злочинного наміру, діючи умисно, з кімнати квартири в якій він перебував, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, а саме телевізор марки LG 32 LD351 model 32LD351-ZB вартістю 3600 гривень, що належить ОСОБА_7 , після чого з метою доведення свого злочинного наміру до кінця ОСОБА_3 , покинув приміщення квартири з викраденим ним телевізором марки LG 32 LD351 model 32LD351-ZB, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3600 грн. 00 ко

Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що дійсно винаймав квартиру у потерпілої ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_4 . Маючи значну потребу у грошах 12.12.2022 вирішив викрасти та здати до ломбарду належний потерпілій телевізор LG 32 LD351 model 32LD351-ZB. Після чого, взяв телевізор виніс його з квартири та пішов до ломбарду, вподальшому був викритий працівниками поліції

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та визначити йому іспитовий строк.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату і час судового розгляду була повідомлена належни чином, заперечень щодо проведення судового розгляду в порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, не заявляла, цивільного позову не заявляла.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковано правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, а також враховує, що врезультаті кримінального правопорушення потеріпілій викрадене майно було повернуто.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існує обставина, які пом`якшує покарання та відсутні обставини, які його обтяжують, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк .

При цьому, суд не знаходить правових підстав для призначення ОСОБА_3 покарання не пов`язаного з позбавленням волі враховуючи його особу.

Оскільки саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Також судом встановлено, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення після постановлення відносно нього вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 04.07.2022 ЄУ №761/11522/22 провадження №1-кп/761/2612/22 за ч. 1 ст. 309 КК України за яким йому було призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

На даний час штраф не сплачено.

Відровідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом із тим, згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, оскільки за вказаним вироком Шевченківського районного суду міста Києва обвинуваченому призначено покарання у виді штрафу таке покарання слід виконувати самостійно.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

Клопотань про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу від прокурора не надійшло, за таких умов суд позбавлений права з власної ініціативи вирішувати це питання, тому запобіжний захід стосовно обвинуваченого до набранням вироком законної сили судом не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Відповідно до положень ст.ст. 71, 72 КК України вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 04.07.2022 ЄУ №761/11522/22 провадження №1-кп/761/2612/22 за ч. 1 ст. 309 КК України за яким обвинуваченому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень - виконувати самостійно.

Речовий доказ: телевізор LG 32 LD351 model 32LD351-ZB, який згідно розписки передано на зберігання його власнику ОСОБА_8 - залишити у її власності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, надіслати потерпілій.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1