Провадження: № 1-кп/484/198/23
Справа: № 484/1069/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження №0000105 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Балка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, не є особою з інвалідністю та не маючого стутусу депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за фактами вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став та продовжує систематично вчиняти психологічне насильство щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах, а саме щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 .

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.08.2022 у справі №490/2542/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.

Крім того, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року у справі №484/3183/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.01.2023 року у справі №484/4719/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення сімейного насильства відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 170 грн.

Так, 27.01.2023 року ОСОБА_6 перебував за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагав останній по господарству.

В цей же день, близько 18:00 год., маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої співмешканки, ОСОБА_6 вчинив конфлікт з ОСОБА_5 , в ході якого в грубій формі її словесно ображав, принижував, незважаючи на те, що своїми протиправними діями може залякати її, викликати душевні переживання та спричинити в неї психологічну травму.

Так, в ході даного конфлікту ОСОБА_5 , відчуваючи загрозу своєму життю та здоров`ю, почала виганяти ОСОБА_6 з будинку. ОСОБА_6 цей факт не сподобався та останній долонею своєї лівої руки наніс не менше двох ударів в область правої сторони обличчя ОСОБА_5 , тим самим завдав останній фізичних страждань, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Умисні, систематичні та протиправні дії ОСОБА_6 направлені на вчинення відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 домашнього насильства, викликали у останньої емоційну невпевненість через нездатність захистити себе, відчуття загрози своєму здоров`ю, психологічних та фізичних страждань.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини та показав, що дійсно ним було вчинено кримінальне правпорушення у відповідний час, дату, місці, спосіб та за відповідних обставин. У вчиненому щиро розкаюється. Крім власного визнання вини, обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала обвинувачення, вказавши про постійне вчинення над нею фізичного і психологічного насильства з боку колишнього співмешканця ОСОБА_6 , не заперечувала проти продовження розгляду справи в спрощеному порядку без дослідження доказів, цивільний позов заявляти не буде та просила застосувати до обвинуваченого покарання, яке передбачено ст. 126-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти продовження розгляду справи в спрощеному порядку без дослідження доказів, та просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт. Оскільки під час підготовчого судового засідання запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обиралися, тому до вступу вироку в законну силу їх обирати не має необхідності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Згідно копій постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.08.2022 року у справі №490/2542/22, яке набрало законної сили 26.08.2022 року, постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.09.2022 року у справі №490/3183/22, яке набрало законної сили 04.10.2022 року, постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.01.2023 року у справі №490/4749/22, яке набрало законної сили 31.01.2023 року, наданих прокурором, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., та двічі у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, на військовому обліку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , дані про його особу, обставини вчинення правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межах санкції статті, яка визначає відповідальність за вчинення правопорушення, що йому інкримінують, у виді громадських робіт. На думку суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судові витрати відсутні. Інформація щодо речових доказів суду не надана. Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 180 (ста восьмидесяти) годин громадських робіт.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: