Справа № 359/757/21
Провадження № 1-кп/359/192/2022
У Х В А Л А

26 грудня 2022 року м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

під час судового засідання з технічною фіксацією кримінального провадження № 0000014, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магадан Російської Федерації, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , гуртожиток № НОМЕР_2 , кімната № НОМЕР_3 (гуртожиток військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими,

в с т а н о в и в:

29.01.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

26.12.2022 року під час судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про визнання як недопустимого доказу, протоколу за результатами проведення негласного розшукового заходу за СКП №3868 від 18 лютого 2020 року в період часу з 14 годин 15 хвилин до 17 годин 30 хвилин та визнання як недопустимого доказу матеріалів негласного розшукового заходу, які надійшли з 3 управління ДОТЗ СБ України і знаходяться на диску DVD-R ALLERUS №4337 ЦТ (цілком таємно) від 10.02.2020 в пакеті з твердого паперу, один бік якого затянуто прозорою плівкою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вказане клопотання підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одними з основних засад кримінального судочинства є верховенство права, законність, рівність перед законом і судом (ст. 7 КПК України).

Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, ч.1 ст.87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно із ч.2 та ч.3 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили, та їх оцінка має ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, а тому на даній стадії судового розгляду, відсутні дані щодо очевидності недопустимості доказів, на які вказує сторона захисту.

Так, заявлені в клопотанні докази, що просить визнати недопустимими сторона захисту, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду вказаного кримінального провадження, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Долучити дане клопотання до справи та врахувати при наданні оцінки всім дослідженим по справі доказам при винесенні рішення по суті.

Ухвала суду окремому оскарженню на підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 30 грудня 2022 о 08 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1