ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20171/21

Провадження № 11-кп/4820/771/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
представника

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2022 року про відмову стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_7 в порядку ст.ст. 534, 539 КПК України,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2022 року представнику потерпілого ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_5 про стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_7 в порядку ст.ст. 534, 539 КПК України відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні жодних документів про понесені процесуальні витрати в ході розгляду кримінального провадження по суті стороною потерпілого не надавалися. Вказане питання було предметом розгляду апеляційним судом. Діючим КПК України іншого порядку стягнення понесених витрат, ніж в зазначеному законом порядку не передбачено.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 заявлені вимоги про судові витрати на правову допомогу. Вважає, що суд не врахував положення ч.1 ст. 126 КПК України, в якому передбачено повноваження суду вирішувати питання процесуальних витрат не лише вироком, але й ухвалою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на підтримання доводів поданої ним апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо процесуальних витрат.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, виключно обвинувальним актом.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження.

У справі № 462/6473/16-ц ВП ВС зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час розгляду справи в суді першої інстанції питання про понесенні процесуальні витрати, а саме: витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача не вирішувалося.

Разом з тим, кримінально процесуальний закон передбачає, що це питання може бути вирішене відповідно до ч.5 ст. 534 КПК України суддею суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено КПК.

За таких обставин, потерпілий та його представник може повторно звернутися до суду, який прийняв остаточне рішення у кримінальному провадженні без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат для вирішення його по суті.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17) та у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 квітня 2021 року ( справа №328/1109/19).

Посилання на приписи ч. 5 ст. 534 КПК України зробив і суд апеляційної істанції у своїй ухвалі від 12 липня 2022 року, зазначивши, що питання пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив вирок (п.4 ч.2 ст. 539 КПК України) то й питання, які підлягали вирішенню вироком суду повинні бути вирішенні судом, який виніс такий вирок.

Вищезазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, який відмовив у вирішенні питань про стягнення витрат на правову допомогу представнику потерпілого ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_5 .

При цьому, суд першої інстанції у своїй ухвалі від 27.09.2022 року зазначив, що в ході розгляду кримінального провадження по суті (яке було закінчено ухваленням вироку), потерпілою стороною жодних документів про понесення процесуальних витрат не надавалось. Разом з тим, подача зазначених документів після ухвалення вироку суду не позбавляє потерпілого та його представника звернутись до суду для вирішення питань, про стягнення витрат на правову допомогу до суду, який ухвалив вирок в порядку ст.ст. 534,539 КПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2022 року скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції

Оскільки суд першої інстанції не вирішував питання обґрунтованості доведеності, розумності та співмірності суми стягнення витрат на правову допомогу представнику потерпілого - адвокату ОСОБА_5 , колегія суддів, позбавлена можливості усунути ці порушення вимог КПК.

До такого висновку, колегія суддів приходить з тих підстав, що суд першої інстанції не досліджував фактичних обставин, обгрунтованості та доведеності понесених витрат потерпілим.

При цьому колегія суддів приймає до уваги правову позицію Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої суд звертав увагу на:
-умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського обєднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським обєднанням в кожній з 3-ох інстанцій);

-витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо);

-докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення).

Тобто, суд при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критеріїв (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкових цін адвокатських послуг і т.п).

Зазначена правова позиція повинна бути врахована судом першої інстанції при новому розгляді питання про стягнення витрат на правову допомогу з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого.

Керуючись ст.ст. 404, 407,409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2022 року про відмову стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_7 в порядку ст.ст. 534, 539 КПК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді