Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000311 за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хорів Острозького району Рівненської області, громадянина України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.368 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 10 вересня 2015 року близько 19 години 10 хвилин, ОСОБА_8 , який являвся засновником ТзОВ «Бей-Айдин», звернувся до виконувача обов`язків начальника відокремленого підрозділу «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_7 , перебуваючи в його службовому кабінеті, що розташований за адресою: м. Рівне, вул. 16 Липня, буд. 17, з проханням укладення договору на перевезення вантажу у вигляді дубової паркетної дошки, подачі відправлень чотирьох піввагонів зі станції «Клевань» до Республіки Узбекистан. Водночас, ОСОБА_7 достовірно знаючи про порядок та можливість укладення такого договору, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями щодо безпосереднього управління відділом перевезень, комерційним відділом та пасажирським сектором, використовуючи своє службове становище, повідомив ОСОБА_8 про можливість укладення такого договору та висловив прохання надати йому за це неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 доларів США, із розрахунку 250 доларів США за один вагон.

У подальшому, 15 вересня 2015 року близько 18 годин 17 хвилин ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 в його службовому кабінеті, що розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході чого було обговорено питання наявності документів необхідних для укладення договору про організацію перевезень вантажів

і проведення розрахунків за надані залізницею послуги. В ході цієї розмови ОСОБА_7 підтвердив ОСОБА_8 про свій намір одержати від останнього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1 000 доларів США, за вирішення питання про укладення вищевказаного договору. При цьому, ОСОБА_7

вказав ОСОБА_8 на узгодження питань щодо укладення договору із експедитором ОСОБА_9 , з яким в нього існує усна домовленість щодо сприяння у перевезенні вантажу.

17 вересня 2015 року близько 09 години 20 хвилин ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 в його службовому кабінеті, для укладення договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Під час розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 викликав по стаціонарному телефону співробітницю дирекції - інженера ОСОБА_10 та надав останній усну вказівку перевірити достатність необхідних документів для укладення договору та підготувати договір для його подальшого підписання.

30 вересня 2015 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_8 після підготовки усіх необхідних документів для укладення договору, діючи за порадою ОСОБА_7 взяти із собою спиртний напій та заздалегідь обумовлену неправомірну вигоду, з`явився до службового кабінету останнього, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з питанням укладення договору. Близько 16 години 10 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці, згідно попередньої домовленості з ОСОБА_8 , діючи умисно та з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, одержав від останнього неправомірну вигоду у вигляді спиртного напою - коньяку «Ай-Петри» ємністю 0,5 л вартістю 165 грн. та кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США (відповідно до курсу Національного Банку України становить 21 257 гривень), за сприяння у підготовці документів, видачі коду та укладення договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, передбаченого пунктом 2.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, а саме на перевезення вантажу у вигляді дубової паркетної дошки, а також організації подачі відправлень чотирьох піввагонів зі станції «Клевань» до Республіки Узбекистан.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням свого службового становища.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_4 просить зазначений вирок скасувати, а кримінальне провадження №0000311 закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Обґрунтовує свої вимоги апелянт тим, що місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку щодо визнання недопустимими доказами ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення НСРД та негласні слідчі дії, проведені на її підставі, адже такий висновок, на переконання прокурора, не узгоджується із правовою позицією Верховного Суду. Вказав, що судом досліджувались документи, які були підставами для проведення відносно ОСОБА_11 . НСРД, а саме заяву ОСОБА_8 , стенограму розмов від 10.09.2020 ОСОБА_8 з ОСОБА_7 , протокол допиту ОСОБА_8 .

Прокурор зазначив, що місцевий суд не врахував зібрані в ході проведення НСРД докази, не давши їм належної оцінки, а також неналежно оцінив показання свідків. Окрім того, вважає, що у вироку містяться суперечності, адже визначаючи протоколи НСРД недопустимими доказами, місцевий суд обґрунтовує цим ж доказами невинуватість ОСОБА_7 .

При цьому, прокурор заявив клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також про повторне дослідження ряду письмових доказів.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, відмовивши як у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, так і в апеляційній скарзі в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування захисника-адвоката ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог та залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно з приписами п.5 ч.1, ч.7 ст.284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків. якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого. Якщо зазначену обставину виявлено під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

При цьому, за визначеннями п.п.10, 24 ч.1 ст.3 КПК, кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, тобто провадження у суді першої інстанції, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Тобто, вказані положення дають підстави для висновку, що апеляційний суд, встановивши під час апеляційного розгляду, що обвинувачений помер, повинен закрити кримінальне провадження.

Підстав для продовження апеляційного розгляду з метою реабілітації ОСОБА_7 в апеляційного суду немає, оскільки оскаржуваним судовим рішенням його було реабілітовано шляхом ухвалення виправдувального вироку.

Доводи прокурора про те, що у даному випадку апеляційному суду слід розглянути апеляційну скаргу сторони обвинувачення та прийняти рішення по суті скарги є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі порушуються питання про визнання ОСОБА_7 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

На переконання колегії суддів, здійснення судового провадження стосовного померлої особи без мети його реабілітації суперечить положенням закону та є неприпустимим.

Зокрема, як зазначила об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №761/33482/16-к, закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю особи, щодо якої здійснюється це провадження, крім випадків, коли воно є необхідним для реабілітації померлого, по суті означає припинення процесуальної діяльності щодо встановлення винуватості особи у вчиненні певного злочину та відмови держави від притягнення її до кримінальної відповідальності й призначення їй покарання. Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

При цьому, в разі встановлення обставин, передбачених ст.284 КПК, апеляційний суд, за змістом ст.417 КПК, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження, скасовує лише обвинувальний вирок. Положень, які б передбачали скасування виправдувального вироку у разі смерті обвинуваченого, кримінальний процесуальний закон не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляційні доводи прокурора про скасування виправдувального вироку щодо померлого ОСОБА_7 безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного КПК.

Водночас, зважаючи на те, що вимоги прокурора щодо закриття даного кримінального провадження на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку зі смертю обвинуваченого, узгоджуються із зазначеними вище приписами КПК і судовою практикою, то в цій частині апеляційну скаргу слід задовольнити, тобто закрити кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст.284, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 задовольнити частково.

Кримінальне провадження №0000311 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з його смертю.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3