У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2023 Справа №607/775/23 номер провадження 1-кс/607/224/2023

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Четвертного слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 від 11.01.2023р., яке погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000082 від 17.05.2022р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, із вищою освітою, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні перебуває одна малолітня дитина, працюючого на посаді оперуповноваженого 2-го відділу Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, який на даний час відсторонений, раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Четвертного слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000082 від 17.05.2022р., звернувся із клопотанням від 11.01.2023р. про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , якому 11.01.2023р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №372 о/с від 07.10.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду оперуповноваженого 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_5 на момент вчинення злочинів був працівником правоохоронного органу, наділеним владними повноваженнями та в межах своєї компетенції зобов`язаний захищати права і свободи громадян, пред`являти вимоги, приймати рішення, обов`язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності чи підлеглості, та відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України - є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», поліція під час виконання повноважень, уповноважена застосовувати крім інших заходи примусу у вигляді фізичного впливу (сили), яким являється застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно зі ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» застосування вогнепальної зброї є найбільш суворим заходом примусу. Пунктом 3 ч. 6 вказаної статті передбачено, застосування вогнепальної зброї без попередження допускається якщо особа, затримана або заарештована за вчинення особливо тяжкого чи тяжкого злочину, втікає із застосуванням транспортного засобу.

Частиною 12 зазначеної статті передбачено, що під час затримання осіб, щодо яких у поліцейського виникла підозра у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, а також під час перевірки документів у таких осіб поліцейський може привести в готовність вогнепальну зброю та попередити особу про можливість її застосування.

Крім того, відповідно до ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, згідно з яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із статтями 6-8 Закону України «Про Національну поліцію України», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою: України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставив заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні, чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію України», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, ще регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійне виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва поважати і не порушувати прав і свобод людини. Звертаючись до особи, або у разі зверненню особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

У порушення вимог вищевказаного законодавства оперуповноважений 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_5 та начальник 2-го відділу (боротьби |- транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР і Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_8 умисно, діючи за попередньою змовою групою осіб між собою, перевищуючи наданні їм службові повноваження, вчинили злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Так, 11.05.2022р. у вечірню пору, точний час не встановлено, на територію автозлому, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі марки «Hyundai Sonata» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні останнього. Про зустріч у вказаному місці ОСОБА_9 заздалегідь домовився з ОСОБА_11 з метою забрати в нього попередньо замовлений ОСОБА_9 двигун до автомобіля марки «Volkswagen Passat», який ОСОБА_11 мав доставити з-за кордону за домовленістю, а у разі його відсутності - раніше надані грошові кошти в сумі 16 тис. грн., як завдаток за нього.

Того ж дня, близько 21 год. 00 хв., на територію автозлому на автомобілі марки «Alfa Romeo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , приїхав ОСОБА_11 . Між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виникла суперечка, зокрема ОСОБА_9 , з`ясувавши, що двигун вкотре не вдалося привезти, попросив ОСОБА_11 повернути наданий за нього завдаток, при цьому жодних тілесних ушкоджень йому не завдавав. ОСОБА_11 в свою чергу запевнив, що кошти привезе його знайомий через 10-15 хв. та зателефонував працівнику поліції ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_11 відійшов до свого автомобіля, а ОСОБА_9 та ОСОБА_12 - до автомобіля марки «Hyundai Sonata».

Надалі, 11.05.2022р., близько 21 год. 10 хв., на територію автозлому на двох автомобілях прибули працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України. В автомобілі марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за кермом перебував ОСОБА_5 та на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_13 , а в автомобілі марки «Skoda Octavia» за кермом знаходився старший оперуповноважений 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_14 .

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_13 припустились до грубого порушення прав і свобод громадян та особистої недоторканості, за відсутності беззаперечних та обґрунтованих підозр щодо вчинення злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , перевищуючи надані їм службові повноваження, вирішили незаконно їх затримати шляхом застосування заходів фізичного та психологічного впливу.

З цією метою, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , будучи працівниками правоохоронного органу, виходячи за межі наданих їм прав та службових повноважень, без будь-яких законних на те підстав, в порушення вищевказаних вимог законодавства, без будь-яких пояснень своїх дій, ігноруючи обов`язок назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на вимогу осіб службові посвідчення, з застосуванням заходів фізичного та психологічного впливу, умисно за попередньо змовою групою осіб, здійснили затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_16 за наступних обставин.

Так, о 21 год. 10 хв. 11.05.2022р., перебуваючи на території автозлому, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, ОСОБА_13 , будучи працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для застосування насильства, діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою залякування шляхом нанесення тілесних ушкоджень, погрозою застосування вогнепальної зброї та примусу потерпілого ОСОБА_9 вчинити дії, що суперечать його волі, перевищуючи надані йому службові повноваження, застосував насильство до потерпілих, а саме ОСОБА_13 , вийшовши з передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Skoda Superb» зі зброєю в руках, направленою на ОСОБА_9 , який знаходився біля передньої лівої частини автомобіля «Hyundai Sonata», з вигуками «поліція, працює УСР» підбіг до нього та наніс один удар ОСОБА_9 своєю правою рукою в нижню третину грудей зліва, після цього своєю правою ногою наніс один удар в область гомілки із сторони передньої поверхні та, тримаючи руками за його плечі, міцно стиснувши їх, повалив ОСОБА_9 на прилягаючу поверхню, вкриту щебенем, та заклав його руки за голову.

В цей же час ОСОБА_5 , виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, вийшов з місця водія автомобіля марки «Skoda Superb» зі зброєю в руках, з вигуками «поліція, працює УСР», підбіг до ОСОБА_16 , який перебував біля лівої задньої частини автомобіля «Hyundai Sonata» та направив пістолет в сторону його голови. Після чого притиснув ОСОБА_16 до автомобіля, наказав поставити руки на дах автомобіля та розставити ноги. У цей момент до ОСОБА_16 підійшов ОСОБА_13 та наказав йому стати на коліна, руки закласти за спину, та в такому положенні лягти на землю.

Водночас до ОСОБА_9 , котрий перебував в лежачому положенні з закладеними за голову руками та не чинив будь-якого опору, підійшов ОСОБА_5 та наніс один удар кулаком правої руки в ділянку чола ОСОБА_9 справа.

У такому лежачому положенні ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що у разі невиконання вимог ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до них може бути застосовано фізичне насильство, а також вогнепальна зброя, силою та через підкорення наказу перебували близько 10 хв.

Надалі ОСОБА_5 підняв ОСОБА_9 на ноги та наказав йому стояти біля машини, тримаючи ноги на ширині плечей, а руки сперти на капот автомобіля марки «Hyundai Sonata». У свою чергу ОСОБА_13 підняв на ноги ОСОБА_16 . У цей момент ОСОБА_13 та ОСОБА_5 повідомили потерпілим, що їх затримано за вимагання грошових коштів з погрозою насильства у ОСОБА_11 та що їх везуть в приміщення УСР в Тернопільській області.

В подальшому, 11.05.2022р. приблизно о 21 год. 20 хв., продовжуючи вчиняти дії, направлені на завідомо незаконне затримання потерпілих із заподіянням їм фізичного та психічного насильства, котрі явно виходять за межі наданих їм повноважень, ОСОБА_5 , стиснувши рукою ОСОБА_9 за ліве передпліччя, примусово провів його до автомобіля марки «Skoda Superb» та посадив у салон на заднє сидіння. Після цього ОСОБА_5 присів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Hyundai Sonata» та наказав ОСОБА_19 їхати до приміщення УСР в Тернопільській області за іншими автомобілями працівників поліції.

Надалі, 11.05.2022р. приблизно о 21 год. 30 хв., продовжуючи вчиняти дії, направлені на завідомо незаконне затримання потерпілих із заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих їм повноважень, незаконно позбавляючи їх особистої волі, доставили ОСОБА_9 та ОСОБА_16 до службового приміщення УСР в Тернопільській області, розташованого за адресою: вул. Яремчука, 34, м. Тернопіль, без внесення відомостей до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до управління стратегічних розслідувань про факт їхнього перебування у ньому.

У приміщенні УСР в Тернопільській області ОСОБА_9 та ОСОБА_16 розсадили у різні кабінети, розташовані один навпроти одного. В кабінеті з ОСОБА_9 , якому вказали присісти на диван, знаходилися ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які його усно опитували. Під час цього ОСОБА_18 наказав ОСОБА_9 встати та в момент, коли він встав, наніс йому один удар кулаком правої руки в область лобно-тім`яної ділянки, від чого останній повалився на диван. Надалі до ОСОБА_9 підійшов ОСОБА_5 , який також наказав ОСОБА_9 встати, стиснув його своєю лівою рукою за шию, після цього наніс один удар кулаком в центральну частину грудей спереду.

У свою чергу, ОСОБА_12 перебував проти своєї волі у кабінеті разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

У приміщенні УСР в Тернопільській області ОСОБА_9 та ОСОБА_12 проти своєї волі перебували близько години, при цьому жодних процесуальних документів щодо їхнього затримання не складалися, після чого разом із працівником поліції ОСОБА_14 на автомобілі марки «Hyundai Sonata» прибули до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області 22 год. 59 хв. 11.05.2022р.

Внаслідок вищевказаних дій, працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_9 моральне страждання, сильний фізичний біль та тілесні ушкодження у виді саден та підшкірних гематом чола, лівої скроневої ділянки, ділянки лівого плечового суглоба, обох плечей, грудної клітки зліва, клубової ділянки справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких, а також незаконно позбавили волі (затримали) останнього.

Окрім того, незаконними діями вищевказаних працівників поліції потерпілому ОСОБА_19 спричинено моральне страждання, фізичний біль, а також незаконно позбавили його волі (затримали).

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 29 Конституції України гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше на підставах та в порядку, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Згідно з ч. 3 статті 12 КПК України про затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб, а також про її місце перебування має бути негайно повідомлено її близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В статті 207 КПК України зазначено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Частинами 4, 5 вказаної статті передбачено, що уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Згідно з приписами ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до п. 6 Розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація.

Однак, оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_5 та начальник 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_13 в порушення вищевказаних нормативно - правових актів України, навмисно, діючи за попередньою змовою групою осіб між собою, за відсутності беззаперечних та обґрунтованих підозр щодо вчинення злочину особами, припустилися до грубого порушення прав громадян на свободу, особисту недоторканість та свободу пересування.

Оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з начальником 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_22 , являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи, що його дії явно виходять за межі наданих йому законом повноважень, без наявності правових підстав для затримання, без складання протоколу затримання та без повідомлення про затримання особи та місце її перебування близьких родичів та орган уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги, в порушення вимог статей 207-209 КПК України, відверто ігноруючи та умисно порушуючи основоположні права ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на свободу, особисту недоторканість та свободу пересування, здійснили завідомо незаконне затримання останніх, шляхом застосування заходів фізичного та психологічного впливу за наступних обставин.

Так, 11.05.2022р. близько 21 год. 10 хв. на територію автозлому на двох автомобілях прибули працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України. В автомобілі марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за кермом перебував ОСОБА_5 та на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_13 , а в автомобілі марки «Skoda Octavia» за кермом знаходився старший оперуповноважений 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_14 . Перебуваючи на території автозлому, виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, оперуповноважений УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_13 , вийшовши з передніх пасажирських дверей автомобіля марки «Skoda Superb» зі зброєю в руках, направленою на ОСОБА_9 , який знаходився біля передньої лівої частини автомобіля «Hyundai Sonata», з вигуками «поліція, працює УСР» підбіг до нього та наніс один удар ОСОБА_9 своєю правою рукою в нижню третину грудей зліва, після цього своєю правою ногою наніс один удар в область гомілки із сторони передньої поверхні та, тримаючи руками за його плечі, міцно стиснувши їх, повалив ОСОБА_9 на прилягаючу поверхню, вкриту щебенем, та заклав його руки за голову.

В цей же час ОСОБА_5 , виконуючи заздалегідь обумовлені між працівниками УСР в Тернопільській області ДСР НП України дії, вийшов з місця водія автомобіля марки «Skoda Superb» зі зброєю в руках, з вигуками «поліція, працює УСР», підбіг до ОСОБА_16 , який перебував біля лівої задньої частини автомобіля «Hyundai Sonata», та направив пістолет в сторону його голови. Після чого притиснув ОСОБА_16 до автомобіля, наказав поставити руки на дах автомобіля та розставити ноги. У цей момент до ОСОБА_16 підійшов ОСОБА_13 та наказав йому стати на коліна, руки закласти за спину, та в такому положенні лягти на землю.

Водночас до ОСОБА_9 , котрий перебував в лежачому положенні з закладеними за голову руками та не чинив будь-якого опору, підійшов ОСОБА_5 та наніс один удар кулаком правої руки в ділянку чола ОСОБА_9 справа.

У такому лежачому положенні ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що у разі невиконання вимог ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до них може бути застосовано фізичне насильство, а також вогнепальна зброя, силою та через підкорення наказу перебували близько 10 хв.

Надалі ОСОБА_5 підняв ОСОБА_9 на ноги та наказав йому стояти біля машини, тримаючи ноги на ширині плечей, а руки сперти на капот автомобіля марки «Hyundai Sonata». У свою чергу ОСОБА_13 підняв на ноги ОСОБА_16 . У цей момент ОСОБА_13 та ОСОБА_5 повідомили потерпілим, що їх затримано за вимагання грошових коштів з погрозою насильства у ОСОБА_11 , та що їх везуть в приміщення УСР в Тернопільській області.

В подальшому, 11.05.2022р. приблизно о 21 год. 20 хв., продовжуючи вчиняти дії, направлені на завідомо незаконне затримання потерпілих із заподіянням їм фізичного та психічного насильства, котрі явно виходять за межі наданих їм повноважень, ОСОБА_5 , стиснувши рукою ОСОБА_9 за ліве передпліччя, примусово провів його до автомобіля марки «Skoda Superb» та посадив у салон на заднє сидіння. Після цього ОСОБА_5 присів на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Hyundai Sonata» та наказав ОСОБА_19 їхати до приміщення УСР в Тернопільській області за іншими автомобілями працівників поліції.

Надалі, 11.05.2022р. приблизно о 21 год. 30 хв., продовжуючи вчиняти дії, направлені на завідомо незаконне затримання потерпілих з заподіянням фізичного болю, котрі явно виходять за межі наданих їм повноважень, незаконно розбавляючи їх особистої волі, доставили ОСОБА_23 та ОСОБА_16 до службового приміщення УСР в Тернопільській області, розташованого за адресою: вул. Яремчука, 34, м. Тернопіль, без внесення відомостей до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до управління стратегічних розслідувань про-факт їхнього перебування у ньому.

У приміщенні УСР в Тернопільській області ОСОБА_23 та ОСОБА_12 проти своєї волі перебували близько години, при цьому жодних процесуальних документів щодо їхнього затримання не складалися, після чого разом із працівником поліції ОСОБА_14 на автомобілі марки «Hyundai Sonata» прибули до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області до 22 год. 59 хв. 11.05.2022р.

Внаслідок вищевказаних дій, працівники УСР в Тернопільській області УСР НП України ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , не маючи законних підстав для затримання потерпілих, перевищуючи надані їм службові повноваження, спричинили їм моральне та психологічне страждання, а також порушили їх конституційні права на свободу, особисту недоторканість та свободу пересування.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла нп іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КК України під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 Цивільного кодексу України видом речових прав на чуже майно є право користування.

Згідно ч. 1 ст. 397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Встановлено, що 11.05.2022р. близько 21 год. 10 хв. на територію автозлому, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на двох автомобілях прибули працівники УСР в Тернопільській області ДСР НП України. В автомобілі марки «Skoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за кермом перебував ОСОБА_5 та на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_13 , а в автомобілі марки» Skoda Octavia» за кермом знаходився старший оперуповноважений 2-го відділу боротьби з транснаціональними та етнічними організованими злочинними групами) УСР в Тернопільській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_14 .

Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_13 припустились до грубого порушення прав і свобод громадянина та особистої недоторканості, за відсутності беззаперечних та обґрунтованих підозр щодо вчинення злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , перевищуючи надані їм службові повноваження незаконно затримали їх шляхом застосування заходів фізичного та психологічного впливу.

В подальшому, близько 21 год. 20 хв., перебуваючи на території вказаного автозлому, в момент, коли потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 силою та через підкорення наказу залишалися в лежачому положенні поряд із співробітниками УСР в Тернопільській області ОСОБА_22 та ОСОБА_5 біля автомобіля марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_12 та який перебуває у власності ОСОБА_24 , в оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_5 виник злочинний умисел на незаконне проникнення до вказаного автомобіля та незаконне проведення у ньому обшуку.

Реалізуючи свій злочинний намір, знаючи, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення будь-якого кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не вносились та досудове розслідування не розпочиналося, що кожному гарантується право на недоторканість житла, а також, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, без добровільної згоди ОСОБА_25 , ОСОБА_5 самостійно почав відчиняти двері вказаного автомобіля, в тому числі кришку багажника, та витягувати речі, зокрема сумки, які знаходилися в автомобілі, відкриваючи та оглядаючи їх вміст.

Після того, як ОСОБА_9 підняли на ноги, ОСОБА_5 з салону автомобіля «Hyundai Sonata», а саме з правих передніх дверей, дістав сумочку ОСОБА_9 та сказав останньому надати його особисті документи.

Таким чином, старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Тернопільській області ДСР НП України ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи незаконність своїх дій та розуміючи, що відсутні законні підстави для проникнення до автомобіля марки «Hyundai Sonata», який перебував у користуванні ОСОБА_16 , не маючи добровільної його згоди та відповідного рішення суду, проник до вищевказаного автомобіля та провів у ньому незаконний обшук, порушивши конституційне право ОСОБА_16 на недоторканність його володіння.

ОСОБА_5 11 січня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-- заявою ОСОБА_9 про залучення до провадження як потерпілого;

-- допитом потерпілого ОСОБА_9 , у яких зафіксовані обставини нанесення йому тілесних ушкоджень працівниками поліції;

-- заявою ОСОБА_16 про залучення до провадження як потерпілого;

-- допитом потерпілого ОСОБА_16 , у яких зафіксовані обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 працівниками поліції та спричинення поліцейськими моральної шкоди потерпілому;

-- висновком судово-медичної експертизи №654 від 24.10.2022р., згідно якого потерпілому ОСОБА_9 спричинено легкі тілесні ушкодження;

-- допитом свідка ОСОБА_26 від 01.02.2022р.;

-- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.12.2022р., згідно якого свідок ОСОБА_26 впізнав працівника поліції ОСОБА_5 ;

-- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.12.2022р., згідно якого свідок ОСОБА_26 впізнав працівника поліції ОСОБА_27 ;

-- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_26 від 13.12.2022р.;

-- інформацією щодо з`єднань абонентських номерів операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл»;

-- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2022р., згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав працівника поліції ОСОБА_5 ;

-- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2022р., згідно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав працівника поліції ОСОБА_27 ;

-- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2022р., згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав працівника поліції ОСОБА_5 ;

-- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.12.2022р., згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав працівника поліції ОСОБА_27 ;

-- протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 від 14.12.2022р., у ході якого потерпілий відтворив обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, незаконного затримання та несанкціонованого проведення обшуку автомобіля працівниками поліції;

-- протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 від 14.12.2022р., у ході якого свідок відтворив обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , незаконного затримання та несанкціонованого проведення обшуку його автомобіля працівниками поліції;

-- протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_26 від 14.12.2022р., у ході якого свідок відтворив обставини затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_16 працівниками поліції;

-- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.12.2022р.;

-- протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 27.12.2022р., у ході якого свідок відтворив обставини затримання ОСОБА_9 та ОСОБА_16 та несанкціонованого проведення обшуку їхнього автомобіля працівниками поліції (без додатку відеозапису проведеного слідчого експерименту);

-- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_16 від 06.01.2023р.;

-- протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 20.06.2022р. стосовно ОСОБА_9 .

Слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України, одне з яких тяжким злочином, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до 8 років. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків чи експертів, а також інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_17 і він через своїх колег із УСР в Тернопільській області ДСР НП України може незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших підозрюваних з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань.

ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, користуючись своїм службовим становищем та досвідом роботи у правоохоронні сфері, зможе впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася можливість запобігти зазначеним ризикам будь-яким іншим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, ніж обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, прокурор в судовому засіданні зазначає, що приймаючи до уваги вищенаведені ризики, тяжкість злочину, конкретних обставини його вчинення, насамперед із погрозою і застосування насильства, застосуванням зброї, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерплих діями, санкцію, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу підозрюваного, просить клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді взяття під варту без визначення застави, або ж, в разі можливості на думку слідчого судді визначити заставу, то встановити її поза межами максимально встановленого у ст. 182 КПК України, оскільки наявність такого розміру застави буде сприяти уникненню ризиків та дотримання ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки.

Захисники, заперечення яких підтримав підозрюваний, просять в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відмовити за необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також не доведеності факту вчинення насильства та погроз відносно потерпілих, про нібито яке стверджується лише із показів потерпілих. Зазначають, що докази, на яких ґрунтується підозра, зібрані із порушенням вимог КПК України, є суперечливими, а відтак на них не слід посилатися. Крім цього зазначають, що ризики, які наведені слідчим у клопотанні та підтримані прокурором взагалі відсутні.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, а також оглянуті в судовому засіданні додаткові матеріали, заслухавши пояснення прокурора, захисників, підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Обґрунтованість повідомлення про підозру означає, що кожне положення, сформульоване в ній, ґрунтується на зібраних доказах.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 371 КК України, одне з яких тяжким злочином і санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади і займатися певною діяльністю. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які долучені слідчим до клопотання, за виключенням заяви ОСОБА_9 про залучення його до провадження як потерпілого, заяви ОСОБА_10 про залучення його до провадження як потерпілого, протоколом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 від 27.12.2022р. через їх недолучення до клопотання, а також і дослідженим в судовому засіданні протоколом допиту свідка ОСОБА_28 від 26.12.2022р., дослідженим відеозаписом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.12.2022р., який є додатком до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 .

Вказані докази в даному випадку є достатніми при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу, виходячи із системного аналізу зібраних доказів.

Посилання в судовому засіданні захисника на необґрунтованість підозри, відсутність доказів, які б вказували про вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень із викладеними у повідомленні про підозру обставинами, спростованні матеріалами клопотання, наданими і дослідженими в судовому засіданні обґрунтуваннями прокурора щодо їх зібрання та допустимості згідно вимог КПК України.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування частково підтверджено у клопотанні та відповідно і частково доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень можливість незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та, що не виключено вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначений у клопотанні ризик, для уникнення якого прокурор просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, за наслідками розгляду клопотання не знайшов свого підтвердження з посиланням на належні докази, оскільки від дати інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а саме вісім місяців, останній не вчиняв дій по ухиленні від слідства і суду, з`являвся для проведення його допиту до органу досудового розслідування і на неодноразові судові засідання по розгляду відносно нього поданих клопотань, а заходи примусового примусу до підозрюваного не застосувалися.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він має постійне місце проживання та реєстрації в АДРЕСА_1 , одружений, на утриманні перебуває малолітня дитина, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, по місцю роботи і проживання характеризується зі позитивної сторони, відзначався подяками Департаменту стратегічних розслідувань НП України. Зазначені дані в сукупності свідчать про стійкі соціальні зв`язки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за розглядом клопотання щодо вчинення кримінальних правопорушень, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для недопущення виникнення вказаних слідчим і доведеними в судовому засіданні ризиків, враховуючи особу підозрюваного, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, слідчий суддя приходить до висновку, що для дієвості кримінального провадження, належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення доведених ризиків до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 193, 194, 195, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Четвертного слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 від 11.01.2023р., яке погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за викликом слідчого, прокурора або суду; не залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово (за виключенням часу відвідування останнім медичних закладів за відповідної необхідності); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не спілкуватися із підозрюваним ОСОБА_8 , потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Дату закінчення строку дії ухвали встановити до 00 год. 00 хв. 10 березня 2023 року.

Контроль за виконання ухвали покласти на слідчого Четвертного слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити в Тернопільське РУП ГУНП в Тернопільській області для постановлення ОСОБА_5 на облік.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1