Справа № 132/335/23
Провадження №1-кп/132/214/23
Вирок

Іменем України

02.03.2023р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 21 січня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Писарівка Калинівського району Вінницької області, українки, громадянки України, із середньо-технічною освітою, вдови, непрацевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що на території держави України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, введено воєнний стан із 05год.30хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжено Указами Президента України, востаннє Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, з 05год.30хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, вчинила корисливе кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 - 25 жовтня 2022 року близько 19год.00хв. відпочивала за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де помітила на кухонному столі мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», після чого у неї виник раптовий умисел направлений на крадіжку чужого майна. Вподальшому ОСОБА_3 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, з метою незаконного особистого збагачення, розуміючи явну протиправність своїх дій, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, із кухні викрала мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A», об`ємом пам`яті 32Гб., та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», об`ємом пам`яті 32Гб., які належать ОСОБА_5 . Відповідно до висновку експерта № 576/577/23-21 від 27.01.2023 року, ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A», об`ємом пам`яті 32Гб., станом на 26.10.2022 року складала 3254грн.65коп., а також ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефона марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», об`ємом пам`яті 32Гб., станом на 26.10.2022 року складала 1700грн.00коп. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 завдала матеріального збитку потерпілій ОСОБА_5 в загальному розмірі 4954грн.65коп.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, підтвердивши, що дійсно під час воєнного стану, а саме 25.10.2022 року близько 19год.00хв., відпочиваючи за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на кухонному столі помітила мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», які таємно викрала. У скоєному розкаюється, усвідомила суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, зробила належні висновки, обіцяє, що більше подібне ніколи не повториться, та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що дійсно є власницею мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільного телефону марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», які були викрадені 25.10.2022 року з кухонного стола її помешкання, де вона останні залишила. Просить до обвинуваченої ОСОБА_3 застосувати покарання згідно вимог чинного законодавства, та звільнити її від його відбування на підставі ст.75 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачена не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а її дії за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке за класифікацією згідно вимог статті 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, раніше не судима, вдова, офіційно непрацевлаштована, характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд вважає усунення заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують її покарання, судом не встановлено.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу в межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також визначити можливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням положень статті 75 КК України.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (наприклад, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За правилами статті 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності пом`якшуючої обставини, особи обвинуваченої, суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нових злочинів як нею, так і іншими особами.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 25.01.2023 року у справі № 132/251/23, на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 25.01.2023 року у справі № 132/251/23.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», які згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 21.01.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику (володільцю).

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування призначалася та проводилася судово-товарознавча експертиза, розмір якої згідно акту здачі-приймання висновку експерта № 576/577/23-21 від 27.01.2023 року становить 566грн.31коп.

З урахуванням цього, витрати на залучення експерта згідно висновку № 576/577/23-21 від 27.01.2023 року у розмірі 566грн.31коп., підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 02 березня 2023 року.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527», які згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_10 від 21.01.2023 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику (володільцю).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 25.01.2023 року у справі № 132/251/23, на мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9A» та мобільний телефон марки «Leeco» моделі «Le 2 X527» - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку № 576/577/23-21 від 27.01.2023 року у розмірі 566грн.31коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя