Справа № 462/1418/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/859/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000130 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Яворів Львівської області, українки, громадянки України, одруженої, освіта середня, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима, востаннє 07.06.2021 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 24.03.2022 р. Франківським районним судом м. Львова за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 3 місяці,

обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

встановила:

Обвинувачена подала апеляційну скаргу на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень та у відповідності до правил, передбачених ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці позбавлення волі, зарахувавши покарання відбуте частково за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.

Обвинувачена ОСОБА_6 просить застосувати до неї ст. 69 КК України з врахуванням наявних у неї невиліковних захворювань, зокрема ВІЛ, гетапиту С, заліченої форми туберкульозу. Апелянт покликається, що судом першої інстанції не витребовувались медичні документи по її стану здоров`я, а тому просить суд апеляційної інстанції їх витребувати для огляду, і на підставі наявних захворювань пом`якшити їй покарання призначивши таке, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимою, востаннє 07.06.2021 року Галицьким районним судом м. Львова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, на шлях виправлення не стала та вчинила новий корисливий злочин. Так, 03.02.2022 року близько 14.50 год ОСОБА_6 , перебуваючи у торговому залі магазину «CROPP», розташованому в ТРЦ «Victoria Gardens» на вул. Кульпарківська, 226 А у м. Львові, в якому здійснює свою діяльність АТ «ЛПП» ДП «ЛПП Україна», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення на рахунок злочинної діяльності, повторно, шляхом вільного доступу, вважаючи, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиць торгового залу магазину «CROPP» шапку чоловічу торгової марки «CROPP», вартістю 207,20 грн без ПДВ, футболку жіночу торгової марки «CROPP», вартістю 127,20 грн без ПДВ та піжаму жіночу торгової марки «CROPP», вартістю 159,20 без ПДВ, що загальною сумою становить 493,60 грн. Викрадені речі ОСОБА_6 в приміщенні роздягальні даного магазину заховала у поліетиленовий пакет, який принесла з собою та, не оплативши їх вартості, пронесла повз касовий контроль, однак не довела свого злочинного умислу до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була викрита працівниками магазину за його межами.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.

До початку розгляду справи обвинувачена ОСОБА_6 повідомила, що не заперечує проти розгляду справи у відсутність захисника.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора , який просив залишити апеляційні вимоги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст.25 - ч.2 ст. 185 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченій, суд першої інстанції врахував загальні засади призначення покарання, визначені у ст.ст. 65, 50 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, вчиненим умисно, повторно та з корисливих мотивів, а також врахував особу винної, яка раніше неодноразово судима, в тому числі і за злочини проти власності (а.с.35), на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження арк. 40. 42), згідно наданої характеристики ЛКП «Південне» за місцем проживання, скарг від сусідів на ОСОБА_6 в ЛКП не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.44). Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 в ході судового розгляду не встановлено.

Виходячи з наведеного та із врахуванням всіх обставин по справі, беручи до уваги також думку прокурора, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції .

Судом першої інстанції підставно враховано попередні судимость ОСОБА_6 за вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року, яким її засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та, відповідно до якого, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, із урахуванням вимог ч.1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком, приєднано повністю невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.06.2021 у справі № 461/3984/21 у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць та призначено остаточне покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, тобто обвинувачена ОСОБА_6 винна ще і в іншому кримінальному правопорушенні до постановлення попереднього вироку, тому суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого висновку, що покарання слід призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами передбаченими ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, враховуючи вирок Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2022 року.

Як зазначено у вироку суду першої інстанції, та перевірено в суді апеляційної інстанції, обвинувачена ОСОБА_6 на шлях виправлення не стала та скоїла новий злочин, який полягав у вчиненні злочину проти власності,

Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Апеляційні вимоги обвинуваченої правильність висновків суду першої інстанції не спростовують. Покликання апелянта на наявність у неї ряду захворювань на які звернула увагу обвинувачена в апеляційній скарзі не можуть слугувати однозначною підставою для зміни виду покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення

Головуючий:

Судді: