судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду
справа № 175/4181/17
провадження № 51-3884км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду постановою від 25 жовтня 2022 рокузадовольнив касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 9 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувавз призначенням нового розгляд у суді апеляційної інстанції.
З таким судовим рішенням у частині скасування та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції не погоджуюсь, виходячи з наступного.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 7грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено ОСОБА_1 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 25 травня 2015 року близько 19:00 біля будинку № 34-А на вул. Сонячній у с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області під час конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, завдав останній двох ударів в обличчя, внаслідок чого вона впала на спину і вдарилась потилицею об дорожнє покриття, після чого умисно завдав потерпілій одного удару кулаком у груди. В результаті цих умисних дій ОСОБА_1 потерпілій було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 9 грудня 2021 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 скасував, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК закрив на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді й вичерпанням можливостей їх отримати.

Погоджуюсь з рішенням Суду про те, щозаслуговують на увагу доводи в касаційній скарзі прокурора в частині того, що суд апеляційної інстанції не прийняв рішення щодо вироку місцевого суду від 7 грудня 2020 року в частині визнання винуватим та засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК.

Так, з підстав зазначених у постанові від 25 жовтня 2022 року, Суд обґрунтовано дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції, незважаючи на те, що місцевий суд прийняв рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим за ч. 2 ст. 125 КК, закрив провадження за обвинуваченням останнього тільки за ч. 1 ст. 122 КК, та усупереч положенням, передбаченим пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 419 КПК, не прийняв рішення по ч. 2 ст. 125 КК, що також з урахуванням положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотним порушенням КПК.

Проте, вважаю, що зазначене рішення суду апеляційної інстанції підлягало зміні, у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого, виправданого чи особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

З огляду на наведене та, враховуючи, що зазначений недолік з урахуванням компетенції суду касаційної інстанції можливо виправити на цій стадії розгляду кримінального провадження, касаційна скарга прокурора (з підстав, вказаних у постанові від 25 жовтня 2022 року), на мою думку, підлягала частковому задоволенню, а ухвала Дніпровського апеляційного суду від 9 грудня 2021року щодо ОСОБА_1 зміні у порядку ч. 2 ст. 433 КПК шляхом зазначення у ній про скасування вироку за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК із закриттям провадження у цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді й вичерпанням можливостей їх отримати.

За таких обставин вважаю, що висновок Суду про необхідність скасування рішення суду апеляційної інстанції з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, не сприяє реалізації задання кримінального правосуддя щодо забезпечення швидкого судового розгляду як про це зазначено у ст. 2 КПК.

Суддя ОСОБА_3

25 жовтня 2022 року