У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

- відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Покладено на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та до слідчого у кримінальному провадженні.

учасники судового провадження:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваний: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_10

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Покладено на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та до слідчого у кримінальному провадженні.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку прокурора слідчим суддею не була врахована в повній мірі наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги вимоги ч.6 ст. 176 КПК України.

Стверджує, що зважаючи на суспільну небезпеку вчиненого злочину, слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СВ Управління СБ України в Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000537 від 20.11.2022 року за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Херсон, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 31.05.2022р., діючи умисно, підтримуючи воєнну агресію рф на території України, добровільно прийняв пропозицію представників окупаційної влади та у подальшому зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

У подальшому ОСОБА_7 31.05.2022р. "приказом УСИН по Херсонской области №13 от 31.05.2022г." був призначений та добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме - т.зв. "начальника столовой отдела комунально-бытового, интендантского и хозяйственного обеспечения ИК "Северная исправительная колония №90 Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области", отримавши звання "старший прапорщик внутренней службы", розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 234, у захоплених приміщеннях ДУ "Північна виправна колонія (№90)".

З моменту свого призначення, на цій посаді ОСОБА_7 , переслідуючи свої злочинні наміри та цілі, виконуючи свої службові обов`язки, забезпечив функціонування "столовой отдела комунально-бытового интендантского и хозяйственного обеспечения ИК "Северная исправительная колония №90 Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области".

17.02.2023р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України є мінімально обґрунтованою, ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 194 КПК України, є підставою до відмови у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке згідно ч.5 ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами і ця обставина учасниками кримінального провадження не оспорююється.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, але зважаючи на те, що підозра є мінімально обґрунтованою, а ризики передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, то слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту в повному обсязі, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, та вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики існують та їх не можливо усунути без застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 , розуміючи наслідки вчиненого, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких, і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про існування такого ризику, як ризик впливу підозрюваним на свідків, враховуючи, що свідки в даному кримінальному провадженні є колегами підозрюваного, з якими він працював в ДУ "Північна виправна колонія (№90)" і з якими, перебуваючи на свободі, він може узгоджувати свої показання, надавати їм поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань щодо його причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, тим самим перешкоджати встановленню істини по справі.

Відповідно до положень ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті".

Тому, з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 в умовах воєнного стану, суспільну небезпечність злочину, що підриває національну безпеку України та становить безпосередню загрозу державному суверенітету, конституційному ладу та іншим національним інтересам України, апеляційний суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення встановлених ризиків, передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є необґрунтованим, оскільки постановлене на підставі необ`єктивно з`ясованих обставин, а тому підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити свою ухвалу, якою клопотання слідчого СВ УСБ України в Херсонській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Строк дії ухвали до 16 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: