У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

представника заявника

ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - представника заявника ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2023 року.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену на це особу ТУ ДБР у м. Миколаєві внести до ЄРДР, викладені в його заяві від 03.02.2023 відомості та розпочати розслідування відносно полковника ОСОБА_7 за попередньою правовою кваліфікацією ст.386 КК України, а також щодо працівник окружної прокуратури.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим та незаконним.

Вважає, що слідчий суддя, на стадії розгляду скарги щодо невнесення до ЄРДР заяви про вчинення злочину не може давати оцінку тим чи іншим доказам та надавати оцінку змісту самої заяви, оскільки це є виключно компетенцією органу досудового розслідування.

Вказує, що орган досудового розслідування не тільки повністю проігнорував його заяву про вчинення злочину, а не надав будь-якої відповіді на неї, з якої можливо б було зрозуміти, якими нормами Закону він керувався під час розгляду заяви.

Встановлені слідчим суддею обставини.

07.02.2023 представник заявника ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати посадову особу ТУ ДБР у м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення полковником ОСОБА_7 та невідомих йому працівників Миколаївської окружної прокуратури кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що 03.02.2023 він направив на електронну адресу ТУ ДБР у м. Миколаєві заяву про вчинення злочину заступником командира бригади військової частини та працівниками Миколаївської окружної прокуратури. Зазначив, що відповіді від територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві, він не отримав, відомості до ЄРДР у строк, визначений ст.214 КПК України, внесені не були.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що подана представником заявника скарга не містить об`єктивних відомостей, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, підслідного ДБР. Окрім того, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені в заяві доводи не свідчать про вчинення кримінального правопорушення працівниками Миколаївської окружної прокуратури.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Представник заявника підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 03.02.2023 представник скаржника ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , звернувся до ТУ ДБР у м. Миколаєві з заявою, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України щодо підполковника ОСОБА_7 та невідомих йому працівників Миколаївської окружної прокуратури.

На думку заявника, командир бригади військової частини м. Миколаєва ОСОБА_7 вніс до рапорту неправдиву інформацію щодо самовільного залишення 23.01.2023 військової частини ОСОБА_5 , який в цей день викликався в якості свідка по кримінальному провадженню до окружної прокуратури м. Миколаєва. Що стосується працівників окружної прокуратури м. Миколаєва, то вони теж, на думку заявника, вчинили кримінальне правопорушення, оскільки не забезпечили ОСОБА_5 негайний захист як свідка по кримінальному провадженню.

Матеріали провадження свідчать про те, що вищевказана заява адвоката ОСОБА_6 була розглянута посадовими особами Першого СВ ТУ ДБР у м. Миколаєві, у встановлений Законом строк та заявнику направлена відповідь ( лист старшого слідчого Першого СВ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_8 від 07.02.2023 №16-04-3940-23). Так, адвокату повідомлено про відсунуть підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст.386 КК України не підслідне ДБР. Окрім того, зазначено про те, що доводи зазначені в його не свідчать про вчинення працівниками окружної прокуратури кримінального правопорушення, а можуть лише свідчить про порушення з їх боку вимог КПК України.

З огляду на наведене, відомості в ЄРДР за заявою ОСОБА_6 внесені не були, у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся 07.02.2022 до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою, в якій просив зобов`язати посадову особу ТУ ДБР у м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР за його заявою про вчинення полковником ОСОБА_7 та невідомих йому працівників Миколаївської окружної прокуратури кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя навів наступні мотиви, з якими погоджується і апеляційний суд.

Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Ці вимоги закону враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Згідно ст. 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військових злочинів), крім злочинів, передбачених статтею 422 Кримінального кодексу України.

Отже, направлена представником заявника ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 , заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України посадовими особами військової частини не підслідна Державному бюро розслідувань.

Із змісту заяви адвоката також вбачається, що прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_9 не вживаються заходи для забезпечення безпеки свідка ОСОБА_5 .

Відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» рішення про застосування заходів безпеки приймається прокурором у провадження якого знаходиться кримінальне провадження. Отже, питання щодо застосування таких заходів може бути вирішено в порядку, передбаченому КПК, і не свідчить про вчинення прокурором кримінального правопорушення.

Внесенню до ЄРДР підлягають відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не відомості про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення. Реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя у оскаржуваному рішенні правильно зазначив, що подана представником заявника ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 , заява не містить об`єктивних відомостей, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, підслідного Державному бюро розслідувань.

Що стосується вчинення, на думку заявника, злочину працівниками Миколаївської окружної прокуратури, то слідчий суддя обґрунтовано зазначив про те, що твердження, які викладені в заяві про вчинення злочин, не свідчать про вчинення посадовими особами прокуратури саме кримінального правопорушення, а питання щодо забезпечення учасників кримінального провадження безпеки можуть бути розглянуті в порядку, передбаченому КПК України.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку щодо відсутності підстави для внесення в ЄРДР відомостей за обставин викладених в заяві представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 .

Суд погоджується з цими висновками слідчого судді, оскільки заява адвоката не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань.

За такого, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Істотних порушень положень КПК України, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом не виявлено.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - представника заявника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2023 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_3