У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні № 120 121 100 700 006 71 ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 12.12.2000 Харківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 144, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України 1960 року на 7 років 6 місяців позбавлення волі, що звільнився умовно-достроково 20.05.2003 на 1 рік 6 місяців 13 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року ОСОБА_9 засуджений за ст. 118 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Зараховано у строк покарання час перебування під вартою з 07.10.2005 по 07.12.2005 та з 15.08.2008 по 12.01.2013 та ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку з його фактичним відбуттям.
Залишено без змін запобіжний захід - підписку про невиїзд.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 : на відшкодування матеріальної шкоди - 28.615,48 грн.; на відшкодування моральної шкоди - 160.000,00 грн. по 80.000,00 грн. кожному потерпілому; на відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката ОСОБА_12 - 4.800,00 грн.
Збережено арешт, накладений на все майно та цінності ОСОБА_9 з метою забезпечення виконання цивільних позовів потерпілих.
В проваджені стягнуто процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 06.10.2005, близько 23 год., разом зі своєю знайомою ОСОБА_13 на належному їй автомобілі марки Мерседес-Бенц приїхав у двір будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_13 , де ОСОБА_9 зупинив автомобіль біля 3-го під`їзду вказаного будинку. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_14 залишила салон зі сторони передніх правих дверей пасажира, а ОСОБА_9 затримався в салоні автомобіля на незначний проміжок часу.
Після того, як ОСОБА_14 перебувала вже поряд з автомобілем, вона почула як ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які перебували неподалік місця зупинки автомобіля Мерседес-Бенц, на якому приїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , поруч з господарською будівлею напроти входу до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , голосно розмовляли, при цьому використовуючи нецензурні слова. На зауваження ОСОБА_13 щодо голосного використання нецензурних слів при розмові, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у відповідь останній висловили образи.
Почувши образи на адресу ОСОБА_13 , ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , з якими раніше знайомий не був, та в грубій формі зробив зауваження останнім.

У подальшому, між ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , з одного боку, та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 , з іншого, виник словесний конфлікт, під час якого обидві сторони стали висловлювати образи по відношенню один до одного, намагаючись демонструвати перевагу один над одним.

Після цього, ОСОБА_9 з пакетами в руках разом із ОСОБА_14 направилися в бік під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 .

У цей час, зі сторони ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 продовжувалися висловлюватися образливі слова вслід ОСОБА_9 та ОСОБА_19 , а ОСОБА_9 відповідав їм.

Після цього, ОСОБА_16 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, дістав з салону автомобіля, що належав ОСОБА_21 , биту для гри в бейсбол та побіг вслід ОСОБА_9 та ОСОБА_22 , яких вже наздогнав біля дверей входу до під`їзду зазначеного будинку.

Почувши та згодом побачивши, що ОСОБА_16 наближається з битою в руках, ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , перебуваючи біля вхідних дверей під`їзду № 3, розвернулися обличчям до ОСОБА_16

ОСОБА_22 , з метою запобігти наближенню ОСОБА_16 до ОСОБА_9 , стала між ними.

ОСОБА_16 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, розмахнувся битою та погрожував нею ОСОБА_9 , при цьому завдав останньому сильний удар по голові. Не змігши завадити конфлікту, ОСОБА_14 опинилася збоку ОСОБА_9 та ОСОБА_16 .

ОСОБА_9 з метою захисту від зазначеного суспільно-небезпечного посягання з боку ОСОБА_16 , перебуваючи у стані необхідної оборони, дістав з кишені свого одягу складний кишеньковий ніж і почав розмахувати ним перед собою, а ОСОБА_16 зі свого боку продовжував погрожувати битою.

ОСОБА_16 , зрозумівши що ОСОБА_9 має перевагу в силі та проявляє агресивну поведінку по відношенню до нього, усвідомлюючи, що останній має намір спричинити йому ушкодження ножем, став задкувати від ОСОБА_9 , продовжуючи розмахувати перед ним битою. При цьому ОСОБА_16 завдав другий удар по голові ОСОБА_9 .

В цей час ОСОБА_17 з метою допомогти ОСОБА_16 кинув у ОСОБА_9 рульову тягу, яку заздалегідь взяв у автомобілі ОСОБА_21 .

Згідно висновку експерта № 1023/И від 28.11.2005 року у ОСОБА_9 виявлені два лінійних забійних поранення м`яких тканин тім`яної дільниці, крововиливи на правому та лівому передпліччі, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком більше 6 днів, але менше 21 дня.

Реально сприймаючи погрози з боку ОСОБА_16 розправитись з ним, побоюючись за своє життя, однак, маючи інші можливості захисту, в тому числі покинути місце події, зайти в під`їзд будинку, переконатись, чи не має місце зменшення агресивності дій з боку потерпілого, ОСОБА_9 не переконався чи не відмовився ОСОБА_16 від подальших активних дій, направлених на заподіяння йому тілесних ушкоджень, чи не має ОСОБА_16 наміру зупинити напад, цього не зробив, а з метою вбивства ОСОБА_16 , перевищуючи межі необхідної оборони, скористався вимушеною зупинкою потерпілого ОСОБА_23 , якому шлях до відступу перегородив шлагбаум, що розташований на прибудинковій території будинку, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 наявним у нього ножем умисно завдав ОСОБА_16 трьох ударів ножем в область життєво-важливих органів тулуба. Впевнившись, що ОСОБА_16 перестав вчиняти будь-які активні дії, ОСОБА_9 забрав у ОСОБА_16 биту з собою, підібрав рульову тягу, яку в нього кидав ОСОБА_17 , та залишив місце події.

Після спричинення ОСОБА_9 указаних поранень ОСОБА_16 протягом нетривалого часу стояв на місці, а потім впав на землю. Згодом його бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено до Київської міської клінічної лікарні № 17, де він і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 5 год. 45 хв.

Відповідно до висновку експерта № 304/4109 від 25.11.2005, у ОСОБА_16 виявлено наступні тілесні ушкодження:

- колото-різане поранення грудей на передній поверхні грудної клітини зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пошкодженням по ходу ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, 7 ребра, а також передньої поверхні крайового відділу нижньої долі лівої легені;

- колото-різане поранення живота на боковій поверхні черевної стінки зліва, проникаюче в черевну порожнину в 10-му міжребер`ї з пошкодженням по ходу ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, косих м`язів живота, нижнього краю селезінки, а також наскрізне поранення лівої нирки через лоханку та ворота з пошкодженням ниркової артерії;

- колото-різане поранення живота на передній черевній стінці справа, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням по ходу ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, прямих м`язів живота, брижі товстого кишківника з верхнє-брижовими судинами, дванадцятипалої кишки та голівки підшлункової залози, зачеревної клітковини та аорти.

Всі зазначені колото-різані поранення мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок колото-різаних поранень грудей та живота з пошкодженням внутрішніх органів та кровотечі.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор послався на те, що згідно показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , зрозумівши, що ОСОБА_9 має перевагу в силі та проявляє агресивну поведінку по відношення до нього, усвідомлюючи, що останній має намір здійснити йому ушкодження ножем, став задкувати від ОСОБА_9 , продовжуючи розмахувати перед ним битою, щоб останній не наблизився, завдавши тому другого удару битою по голові. Пересуваючись за ОСОБА_16 ОСОБА_9 не вчинив жодної дії щодо закінчення переслідування, хоча і мав можливість це зробити, надалі йшов за ним певну відстань, поки ОСОБА_16 не вперся в шлагбаум та вимушено зупинився, а ОСОБА_9 цілеспрямовано завдав йому ножем тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_16 помер.
Таким чином, між завданням удару ОСОБА_16 битою по голові ОСОБА_9 та фактом нанесення ножових поранень ОСОБА_16 існував значний проміжок часу аби осмислити (оцінити) ситуацію, а, отже, суспільна небезпечність посягання на життя ОСОБА_9 , як і стан захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, уже зник.
На дані обставини вказує експертні висновки, згідно з якими та іншими обставинами провадження, на думку прокурора, вбачається чітка послідовність утворення колото-різаного поранення грудей ОСОБА_16 , що супроводжувалося пошкодженням фуфайки (побутова назва футболка) та джемпера при витягуванні нападником ножа з тіла потерпілого та подальшим рухом ножа відносно тіла нападника справа наліво, практично в сагітальній площині, тобто не розмахування ножем, на що посилається ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_9 кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України.
При цьому потерпілі посилаються на те, що висновки суду першої інстанції про непослідовність показань свідка ОСОБА_15 щодо демонстрації ножа ОСОБА_9 на початку конфлікту суперечать обставинам справи.
На переконання потерпілих, суд не дав правової оцінки показанням свідка ОСОБА_24 , який також вказував на те, що на початку конфлікту саме ОСОБА_9 витягнув руку в бік ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , демонструючи предмет, від виду якого останній та ОСОБА_24 відійшли за трансформаторну будку. Далі ОСОБА_24 побачив ніж в руках ОСОБА_9 , коли той отримав удар битою по голові, і це був саме той предмет, що був на початку конфлікту. Останні обставини не заперечував і ОСОБА_9 , вказуючи, що він йшов на ОСОБА_16 з простягнутою правою рукою з ножем.
Як указують потерпілі, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку і про непослідовність показань свідка ОСОБА_21 , який ніколи не вказував, що бачив ніж в руках ОСОБА_9 під час досліджуваних подій 06 жовтня 2005 року. Проте, встановивши цю обставину, суд показання свідка прийняв на користь обвинуваченого, сказавши, вони логічні та узгоджуються з матеріалами провадження, чим допустив протиріччя.
Проігноровані судом і показання свідка ОСОБА_25 , яка чітко вказувала на наявність ножа у ОСОБА_9 на початку конфлікту.
На переконання потерпілих суд дав неправильну оцінку показанням ОСОБА_13 про те, що на першому етапі конфлікту біля автомобіля ОСОБА_9 , останній взяв ОСОБА_16 за сорочку, що знайшло своє підтвердження у висновку експерта щодо розриву внаслідок надлишкового розтягування трикотажу правого рукава фуфайки по внутрішньому боковому шву, в яку був одягнутий ОСОБА_16 . При цьому, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_24 на такі обставини не посилалися, оскільки, перелякавшись, вони відбігли за трансформаторну будку, залишивши ОСОБА_16 сам на сам з обвинуваченим, що і спонукало ОСОБА_16 , наряду з знаходженням у ОСОБА_9 ножа, взяти бейсбольну биту. А тому потерпілі вважають, що висновки суду щодо дачі ОСОБА_13 неправдивих показань в цій частині, з метою сприяти ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення ним злочину, - є безпідставними. Ця ж свідок ОСОБА_13 у 2008 році показувала, що не може стверджувати, що у момент, коли вона підійшла до багажника автомобіля, ОСОБА_9 не міг дістати ножа, оскільки могла просто цього не бачити.
Посилаються потерпілі і на те, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо наявності у ОСОБА_9 в руках на першому етапі конфлікту ключів від машини, які свідки розцінили як ніж, що, по показанням свідка ОСОБА_25 , чоловік передав жінці, яка в послідуючому і відімкнула ними багажник автомобіля. Однак показання останнього свідка суд першої інстанції визнав такими, що обґрунтовують версію ОСОБА_9 щодо демонстрації ним ключів.
Зазначають, що дані протоколу огляду речей від 17.10.2005 не співпадають з даними протоколу їх вилучення у ОСОБА_9 від 07.10.2005: кросівки світлого кольору не відповідають чорним шкіряним туфлям, разом з тим, суд даним обставинам оцінки не дав, що викликає сумнів у правильності визнання належними, допустимими і достовірними фактичні дані, що містяться у протоколі огляду від 17.10.2005.
Вказують, що суд при дачі оцінки поясненням ОСОБА_9 не прийняв до уваги спосіб учинення ним попередніх злочинів за допомогою ножа, за який його було засуджено. Також не врахував його медично-психологічні особливості характеру, серед яких, як указуються у висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи, вирізняються: зміна поведінки, коли питання стосуються інкримінованого йому діяння. Відразу дає уникливі відповіді. Видає свої захисні версії. Говорить, що вилученого ножа не бачив. Посилання на те, що обставин не пам`ятає, носять захисний характер… В сфері особистості: запальність в конфліктах з достатньо розвинутим контролем над зовнішнім проявом почуттів. Ситуація, що передувала правопорушенню була для ОСОБА_9 психотравмуючою (образили супутницю на його думку, нанесли удар по голові), викликала емоційні переживання негативного спектра - обурення, гніву, помсти.
В апеляційній скарзі потерпілих надана оцінка і показанням ОСОБА_9 , згідно яких версія про знаходження у його руках ключа на початку конфлікту з`явилася в 2008 році, яка була відкинута як надумана і така, що спростовується певними показаннями свідків-очевидців злочину ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які згідно з характеристик та розмірів ключа і ножа, їх складових, не могли сплутати ключ і ніж між собою, а також показаннями свідка ОСОБА_21 , який знав про наявність ножа у ОСОБА_9 з пояснень свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , які прибігли перелякані разом з ОСОБА_16 , у зв`язку з чим останній, на противагу ОСОБА_9 , взяв биту, а ОСОБА_24 рульову тягу від автомобіля. Проте, вказані обставини не вказують на напад на ОСОБА_9 багатьох осіб, оскільки його вдарив тільки ОСОБА_16 , а ОСОБА_24 кинув рульову тягу і бік ОСОБА_9 , що наступав ОСОБА_16 , який від нього задкував, з битою в руках, але не влучив. При цьому до ОСОБА_16 та ОСОБА_9 ніхто не наближався, на що вказала і свідок ОСОБА_26 . Висновки ж експерта про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , що могли утворитися внаслідок ударів дерев`яною битою при її рухах шляхом відмахування, узгоджуються з поясненнями очевидців, що ОСОБА_16 після удару ОСОБА_9 битою по голові та, побачивши ніж у руках обвинуваченого, припинив всі дії та задкував від ОСОБА_9 відмахуючись битою від ножа.
За наведеним, на переконання потерпілих, суд дійшов хибного висновку про вчинення ОСОБА_9 вбивства ОСОБА_16 при перевищенні меж необхідної оборони, а не з помсти за нанесену образу ударом по голові, після чого конфлікт було вичерпано, але продовжено саме ОСОБА_9 , який наступав на ОСОБА_16 з витягнутим в руках ножем, від якого відмахувався битою ОСОБА_16 і вимушено зупинився, упершись в шлагбаум та повернувшись боком до нападника, маючи намір обійти шлагбаум, дії якого неправильно розцінив ОСОБА_9 , розцінивши як наявність посягання з боку ОСОБА_16 .
Також, як стверджують потерпілі, суд неправильно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на їх користь з ОСОБА_9 , якого тривалий час не було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства їх неповнолітнього сина, а вони зазнали моральних страждань доводячи це, ще з огляду і на те, що ОСОБА_9 в останньому слові сказав, заперечуючи позов, що так вам і треба.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , зі змінами, просить вирок скасувати та провадження стосовно ОСОБА_9 закрити, оскільки, на його переконання, ОСОБА_9 з метою захисту від суспільно-небезпечного посягання на нього, перебував в стані необхідної оборони, коли спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження, від яких той помер.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на кількість нападників на ОСОБА_9 , наряду з ОСОБА_16 , який спричинив обвинуваченому ряд тілесних ушкоджень дерев`яною бейсбольною битою, у тому числі і раптово, що спричинило черепно-мозкову травму, ще і ОСОБА_24 , який кинув у ОСОБА_9 знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень металеву рульову тягу, що вказує на реальну загрозу життю ОСОБА_9 , який, будучи травмованим, діяв виключно на захист себе і своєї супутниці від групового нападу ОСОБА_16 та ОСОБА_24 , що діяли спільно, а також наявність поряд товаришів ОСОБА_16 , які в будь-який момент могли приєднатися до нього.
При цьому захисник звертає увагу на відповідність знарядь захисту - ножа та нападу - масивної дерев`яної бити та металевої рульової тяги.

Дане кримінальне провадження надійшло в провадження судді-доповідача ОСОБА_1 15.06.2015 і перше судове засідання відбулося 30.07.2015.

У послідуючому, провадження відкладалося розглядом, у тому числі, для виклику свідків, здійснення їх приводу, для дослідження матеріалів справи та неодноразово у зв`язку з неявкою обвинуваченого ОСОБА_9 .

На початку апеляційного провадження, в судових засіданнях брала участь потерпіла ОСОБА_7 .

В чергове судове засідання, що призначене на 13.09.2022, не з?явився ні обвинувачений ОСОБА_9 , ні захисник його інтересів - адвокат ОСОБА_8 .

Водночас, захисник у телефонній розмові повідомив секретаря про наявну інформацію про смерть ОСОБА_27 , у зв?язку з чим розгляд провадження було відкладено на 27.09.2022, а в послідуючому і на 04.10.2022 для документальної перевірки вказаної інстанції, у тому числі шляхом надання відповідних запитів судом.

У судовому засіданні 04.10.2022 захисник ОСОБА_8 , що здійснює захист ОСОБА_9 подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, на підтвердження чого надав копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.03.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та копію довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 020-931).

Надав захисник ОСОБА_8 і заяву ОСОБА_28 , яка надала згоду на закриття провадження щодо батька - ОСОБА_27 у зв?язку з його смертю, не наполягаючи на реабілітації померлого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав своє клопотання та просив закрити провадження у справі у зв?язку зі смертю обвинуваченого, залишивши при цьому цивільні позови без розгляду, пояснення прокурора, який, у зв?язку з заявленим захисником клопотанням та згодою доньки померлого обвинуваченого на закриття провадження не з реабілітуючих підстав, вважав, що вирок суду стосовно ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю у зв?язку зі смертю обвинуваченого з залишенням без розгляду цивільних позовів та віднесенням процесуальних витрат на рахунок держави, пояснення потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілих - адвоката ОСОБА_11 , які поклались щодо результатів розгляду клопотання на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи клопотання та документи щодо смерті обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню за наступним.

Як указують приписи ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

У судовому засіданні 04.10.2022 встановлено, що 12.03.2022 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, про що 15.03.2022 складено відповідний актовий запис № 655, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

З довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 020-931, видається для поховання), виданої Лівобережним відділенням судово-медичної експертизи трупів від 12.03.2022 випливає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , причина смерті не встановлена, без ознак насильницької смерті.

Згідно отриманої апеляційним судом 27.09.2022 копії актового запису про смерть № 655 від 15.03.2022, складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті не встановлена.

Як указують приписи ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Зокрема, кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого, як задекларовано в п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

04.10.2022 до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_28 , яка є донькою обвинуваченого ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.06.1995, в якій вона надає свою згоду на закриття кримінальне провадження № 120 121 100 700 006 71 по обвинуваченню її батька - ОСОБА_9 у зв`язку зі смертю останнього, на реабілітації померлого не наполягає.

Отже, вирок Подільського районного суду міста Києва від 01.12.2014 у кримінальному провадженні № 120 121 100 700 006 71 стосовно ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження № 120 121 100 700 006 71 - закриттю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Стосовно наявних в матеріалах кримінального провадження цивільних позовів, які розв?язані судом першої інстанції, то апеляційний суд при закритті кримінального провадження керується приписами глави 9 КПК України.

А саме, ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при закритті кримінального провадження у зв`язку із смертю обвинуваченого по справі суперечить вказаному вище закону.

Враховуючи системний аналіз норм кримінального процесуального закону, цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження.

У той же час, у випадку закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред?явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку з закриттям кримінального провадження у зв?язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_9 , заявлені цивільні позови потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат по оплаті послуг адвоката ОСОБА_12 - слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілим пред`явити позови в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, з урахуванням норм ст.ст. 7, 9 КПК України, ухвалюючи остаточне рішення у провадженні, суд повинен вирішити питання, зокрема, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Разом із цим, ч. 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що арешт накладений на все майно та цінності ОСОБА_9 з метою забезпечення виконання цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при ухваленні рішення про закриття провадження у зв?язку зі смертю обвинуваченого - необхідно скасувати.

Нормою ч. 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Оскільки, чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів та витрат на правову допомогу за ч.ч. 1, 2 ст.124 КПК України, - суд апеляційної інстанції вважає, що процесуальні витрати у провадженні слід віднести на рахунок держави.

Крім того, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання щодо долі речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 284, 405, 417 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ст. 118 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання у зв`язку з його фактичним відбуттям, - скасувати, а кримінальне провадження № 120 121 100 700 006 71 закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв?язку зі смертю обвинуваченого.

Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат по оплаті послуг адвоката ОСОБА_12 - залишити без розгляду.

Арешт, накладений на все майно та цінності ОСОБА_9 з метою забезпечення виконання цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 353 грн. 07 коп. віднести за рахунок держави.

Речові докази: речі ОСОБА_9 : спортивна бита та рульова тяга, які зберігалися при справі - знищити; чотири відеокасети, на яких зафіксовано результати слідчих дій, після знищення відеозаписів повернути до прокуратури Подільської окружної прокуратури міста Києва для подальшого використання їх у роботі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3