КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/3501/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2022 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України підполковник юстиції ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням, у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 30 хв., 20.10.2022 року включно щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сковородівка Урицького району Орловської області Російської Федерації, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого (перебуває у розпорядженні начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014).

Також, постановлено ухвалу в порядку ст. 206 КПК України щодо ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив ухвалу слідчого Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою (особисте зобов`язання) або ж визначити розмір застави.

Як вважає сторона захисту, оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а відтак підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що із пред`явленої підозри не вбачається, які саме дії ОСОБА_7 кваліфіковані як перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, докази додані до клопотання сфальсифіковані.

Слідчий суддя під час постановлення оскаржуваної ухвали не застосував практику Конституційного суду України, відповідно до якої, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь якого запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Слідчий суддя також не перевірив відповідність поданого клопотання вимогам ст. 184 КПК України, а прокурор не надав копії клопотання сторонам провадження, а лише в усній формі висловив свою думку щодо доцільності застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Жодний ризик про який йдеться у клопотанні прокурором не доведений, 09.03.2022 року ОСОБА_11 самостійно прибув до м. Полтава і не мав наміру після цього вчиняти дії на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності держави.

В матеріалах справи відсутні дані про дату та час фактичного затримання ОСОБА_7 , у зв`язку із чим було порушено права останнього, в період з середини березня по 22.08.2022 року також немає документу на підставі чого ОСОБА_7 перебував у приміщенні СБУ України.

Захисник також вважає, що слідчий суддя безпідставно не визначив підозрюваному розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000042 від 30.03.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014).
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України, прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю. Присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників і ніколи не зраджувати Українському народові.
Під час проходження служби ОСОБА_7 (особистий номер НОМЕР_1 ) був зобов`язаний керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999 та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХІУ від 24.03.1999, які вимагають свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_7 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начаяьникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Наказом Голови СБУ від 30.06.2013 № 724-ос, ОСОБА_7 присвоєно військове звання «полковник». Наказом від 28.11.2014 № 10/149-ос його призначено на посаду заступника начальника Управління служби безпеки України в Харківській області, а наказом від 26.10.2019 № 1441-ос виведено у розпорядження начальника У СБУ в Харківській області.
Наказом Голови СБУ від 01.11.2019 № 1479-ос, ОСОБА_7 призначено на посаду першого заступника начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (з дислокацією у м. Харків), а наказом від 31.12.2021 року № 1731-ОС/дск його призначено тимчасово виконуючим обов`язки начальника Інституту.
Відповідно до Положення про Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (надалі - Інститут), затвердженого Наказом Служби безпеки України та Національної академії України імені Ярослава Мудрого від 05.11.2007 № 786/133, Інститут є військовим навчальним підрозділом Служби безпеки України, який функціонує у складі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого і діє як її навчально-науковий підрозділ.
Керівництво Інститутом з питань організації проходження курсантами, слухачами військової служби, спеціальної підготовки, кадрового забезпечення, вирішення соціально-побутових, господарських і фінансових питань здійснює начальник Інституту, який підпорядковується ректору Університету в межах компетенції Університету з питань організації навчально-виховного процесу.
Згідно з посадовою інструкцією першого заступника начальника Інституту, ОСОБА_7 безпосередньо підпорядковується начальнику Інституту та є прямим начальником для усього особового складу Інституту. Вказівки першого заступника начальника Інституту є обов`язковими для виконання особовим складом Інституту. На період тимчасової відсутності начальника Інституту (відпустка, хвороба, інші поважні причини), виконує його повноваження в обсягах і в порядку, встановлених нормативно-правовими актами Служби безпеки України. На першого заступника начальника Інституту покладаються відповідні завдання, обов`язки та повноваження, зокрема вживати заходів щодо організації роботи з охорони державної таємниці та захисту інформації з обмеженим доступом у підпорядкованих структурних підрозділах; брати участь в організації та забезпечення постійної бойової й мобілізаційної готовності та інше.
Однак в порушення вимог зазначених нормативно-правових актів, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 24.02.2022 року став на злочинний шлях і вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, а також надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Так, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Усупереч норм міжнародного гуманітарного права президент російської федерації та інші представники влади російської федерації, діючи у порушення вимог п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, віддавши наказ на вторгнення озброєних підрозділів російської федерації на її територію.
Для цього, 22.02.2022 президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за її межами, яке було задоволено.
24.05.2022 року о 05:00 год. президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.
Того ж дня, близько 05:10 год. збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Одразу після цього війська російської федерації вторгайся сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.
У невстановлений досудовим розслідуванням час наприкінці 2021 року - початку 2022 року, у ОСОБА_7 , який достовірно знав, що починаючи з листопада 2021 року збройні сили рф та рф накопичують свої війська на кордоні з Україною та усвідомлював велику долю ймовірності початку військового вторгнення на територію України, з урахуванням розпочатої у 2014 році збройної агресії рф проти України, виник умисел щодо вчинення державної зради у випадку військового вторгнення на територію України.
Вказаний умисел був обумовлений тим, що станом на вказаний вище - період ОСОБА_7 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого переживав, що у випадку широкомасштабного вторгнення збройних сил російської федерації буде окуповано м. Харків, де безпосередньо знаходиться Інститут та його особовий склад. При цьому ОСОБА_7 усвідомлював, що у випадку окупації міста, він може потрапити в полон, втратити займану посаду чи щодо нього як керівника структурного підрозділу Служби безпеки України може бути застосовано фізичне насилля зі сторони представників російської федерації.
Таким чином, на виконання вказаного вище злочинного умислу, ОСОБА_7 переслідуючи мету надання допомоги іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України, 22.02.2022 року близько 14:20 год. перебуваючи у приміщенні Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 71, звернувся до підлеглого заступника начальника 4 курсу ОСОБА_12 , який мав проросійські погляди з метою перевірки його намірів щодо протидії збройній агресії та можливого залучення як співучасника злочину.
У день широкомасштабного введення військ російської федерації на територію України, 24.02.2022 року у період з 00:30 до 06:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Харкові, відключив свій мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 10» з абонентським номером НОМЕР_2 та з останнім був відсутній зв`язок.
Тим часом, у зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану та відсутністю на робочому місці, у тому числі будь-яких розпоряджень тимчасово виконуючого обов`язки начальника Інституту ОСОБА_7 , інший заступник начальника Інституту ОСОБА_13 на виконання вимог Положення про Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, затвердженого Наказом Служби безпеки України та Національної академії України імені Ярослава Мудрого від 05.11.2007 № 786/133, Плану основних (мобілізаційних) заходів та інших розпорядчих документів СБ України, віддав вказівку особовому складу Інституту знищити документи, що містять службову інформацію та державну таємницю з метою дотримання режиму секретності.
Водночас ОСОБА_7 усвідомлюючи, що військовослужбовці російської федерації незаконно вторгайся на територію України шляхом збройної агресії та передбачаючи можливе захоплення м. Харкова, маючи намір у подальшому вступити на службу до окупованого режиму іноземної держави, а також будучи керівником військового навчального підрозділу Служби безпеки України, що має у підпорядкуванні військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, розпочав вчиняти умисні дії, направлені на фактичне припинення функціонування Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, недопущення протидії збройній агресії його особовим складом, збереження майна та озброєння Інституту з метою подальшого переходу на бік ворога в умовах воєнного стану, тим самим надаючи допомогу іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України.
Так, 24.02.2022 року близько 09:00 год. ОСОБА_7 прибув до приміщення Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 71, та на виконання свого злочинного умислу в порушення вимог п.п. 1,6, 13 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, затвердженого Указом Президента України від 30.12.2016 № 582/2016, незважаючи, що військовий квиток є документом, який посвідчує особу військовослужбовця та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, в умовах воєнного стану, незаконно надав усний наказ на знищення військових квитків особового складу Інституту, тим самим унеможливив виконання військового обов`язку, визначеного ст. 65 Конституції України значної частини військовослужбовців в умовах воєнного стану.
Одночасно, отримавши службову телеграму та вказівку керівництва Служби безпеки України про евакуацію до м. Полтава особового складу Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (з дислокацією у м. Харкові) та достовірно знаючи про таку евакуацію 24.02.2022 військовослужбовців Управління Служби безпеки України в Харківській області з метою забезпечення обороноздатності України, ОСОБА_7 ігноруючи указані вимоги розпустив курсантів Інституту за межі постійної дислокації та розпорядився видати автоматичну вогнепальну зброю викладацькому складу Інституту без залучення до виконання завдань із захисту Вітчизни відповідно до п. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Продовжуючи діяти на шкоду обороноздатності України та умисно порушуючи План основних (мобілізаційних) заходів Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, незважаючи на активні бойові дії військовослужбовців російської федерації, направлені на захоплення м. Харкова збройним шляхом, ОСОБА_7 безпідставно відмовив у передислокації (евакуації) особового складу Інституту до м. Полтава, тим самим надаючи допомогу іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України.
З метою приховання власних протиправних дій, ОСОБА_7 всупереч Положення про Інститут підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, затвердженого Наказом Служби безпеки України та Національної академії України імені Ярослава Мудрого від 05.11.2007 № 786/133, доручив викладацькому складу Інституту нести чергування на Південному залізничному вокзалі м. Харкова та патрулюванні прилеглих житлових кварталів у нічний час під видом залучення до антитерористичних і «фільтраційних» заходів Харківської обласної військової адміністрації без надання автоматичної вогнепальної зброї в умовах воєнного стану.
Поряд із цим, 24.02.2022 року у вечірній час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 71, ОСОБА_7 звернувся до підлеглого заступника начальника 4 курсу ОСОБА_12 , з яким напередодні мав розмову з приводу проросійських поглядів та попросив зустрітись за межами Інституту, переслідуючи мету залучення його до надання допомоги іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України.
Наступного дня, 25.02.2022 року у ранковий час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), зустрівшись з ОСОБА_12 біля станції метро «Наукова» на пр. Науки у м. Харкові, ОСОБА_7 як вищестоящий керівник, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, зажадав від останнього вжиття заходів щодо недопущення участі курсантів Інституту у збройних сутичках з військовослужбовцями російської федерації, надаючи тим самим допомогу іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України.
Після цього, продовжуючи прикривати свої протиправні дії ОСОБА_7 у період з 25.02.2022 року о 14:09 год. по 27.02.2022 року о 03:38 год. знову відключив свій мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 10» з абонентським номером НОМЕР_2 , фактично перебуваючи у м. Харкові.
У подальшому, 03.03.2022 року у обідній час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) повторно зустрівшись з ОСОБА_12 біля Палацу піонерів на пл. Свободи у м. Харкові, ОСОБА_7 як вищестоящий керівник, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, зажадав від останнього вжиття додаткових заходів щодо недопущення участі курсантів Інституту у збройних сутичках з військовослужбовцями російської федерації шляхом морально-психологічного впливу на лідерів курсантів, надаючи тим самим допомогу іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України.
Однак згодом на адресу Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (з дислокацією у м. Харкові) надійшла вказівка керівництва Служби безпеки України щодо обов`язкової евакуації особового складу Інституту до м. Полтава, у зв`язку з чим ОСОБА_7 розпорядився підготуватись до передислокації, прийнявши рішення особисто залишитись у м. Харкові з метою переходу на бік ворога в умовах воєнного стану.
Продовжуючи свої протиправні дії 06.03.2022 під час евакуації особового складу та майна Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_7 прибув на залізничну станцію «Південний вокзал» за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, буд. 1, де знову звернувся до підлеглого ОСОБА_12 щодо результатів виконання наданої йому вказівки та не отримавши позитивної відповіді зажадав від останнього залишитись у м. Харкові з метою надання допомоги іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України.
Надалі ОСОБА_7 на виконання окремої вказівки керівництва Служби безпеки України щодо передислокації до м. Полтава з метою виконання обов`язків тимчасово виконуючого обов`язки начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, 09.03.2022 року прибув до м. Полтава не маючи змоги у подальшому вчиняти дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, а також надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014).
23.08.2022 року ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
23.08.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014).
25.08.2022 року слідчий в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України підполковник юстиції ОСОБА_9 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням, у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 30 хв., 20.10.2022 року включно.
На підставі ч. 6 ст. 206 КПК України, доручено компетентному органу досудового розслідування - Державному бюро розслідувань відповідно до вимог та в порядку ст. 214 КПК України провести розслідування фактів повідомлених під час судового засідання ОСОБА_7 щодо незаконного позбавлення волі, катування та утримання в нелюдських умовах поза правовим полем понад 160 діб в спортзалі в приміщенні Служби безпеки України, що розташоване за адресою: м. Київ. вул. Володимирська, 33.
Зобов`язано начальника Ізолятора тимчасового тримання Служби безпеки України забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення необхідного медичного обстеження останнього та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014).
Посилання захисника, що в матеріалах провадження відсутні докази, які б підтверджували обґрунтованість оголошеної ОСОБА_7 підозри, колегія суддів відхиляє, оскільки орган досудового розслідування довів, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах, до яких долучено ряд документів на підтвердження.
А саме: постанову Керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону про виділення матеріалів щодо невстановленої особи Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого в окреме провадження № 0000042 від 30.03.2022 року; повідомленням про підозру ОСОБА_12 від 30.03.2022 року за ч. 2 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 0000032; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 30.03.2022 року; ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 111 КК України від 06.04.2022 року у кримінальному провадженні № 0000032; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 21.03.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 (анкетні дані змінено постановою слідчого) від 04.04.2022; протокол пред`явлення фотознімків для впізнання ОСОБА_14 (дані змінено) від 04.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 11.04.2022 року; протокол допит свідка ОСОБА_16 від 03.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 22.03.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 04.04.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 04.04.2022 року; довідка поліграфічного дослідження опитування ОСОБА_7 ; протокол обшуку службового кабінету ОСОБА_7 від 09.04.2022 року; протокол затримання ОСОБА_7 від 23.08.2022 року та інші докази у кримінальному провадженні, які відповідно до ст. 222 КПК України на даному етапі не підлягають розголошенню під час досудового розслідування.
Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисників стосовно необґрунтованості підозри ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження та не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Стосовно доводів захисника про не перевірку слідчим суддею поданого клопотання на відповідність клопотання вимогам ст. 184 КПК України, а також того, що прокурор не надав копії клопотання сторонам провадження, слід зазначити наступне.

По перше, відповідно до а.с.12, т.1. підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_20 поставили свої підписи про отримання копій клопотання та додатків до нього на 109 арк., 23.08.2022 року о 21 год. 30 хв.

По друге, подане клопотання органом досудового розслідування належним чином оформлене, додані в достатній кількості належні на даному етапі розгляду справи матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, доводи про які зазначив захисник, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Конвенції органи державної влади повинні переконливо продемонструвати обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке. Вимога до посадової особи, яка відправляє правосуддя, надати відповідні та достатні підстави для затримання, окрім наявності обґрунтованої підозри, застосовується вже під час ухвалення першого рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, вирішуючи, чи слід звільнити чи тримати особу під вартою, органи державної влади зобов`язані розглянути альтернативні запобіжні заходи. Обґрунтування, які можуть вважатися «відповідними» та «достатніми», включають небезпеку переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризики змови, повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (див. рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova) [GC], заява № 23755/07, пункти 87, 88 та 102, ЄСПЛ 2016 (витяги). Ці ризики повинні бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 222). Таким чином, ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання; його слід оцінювати з урахуванням інших факторів, таких як характер обвинуваченого, моральні якості, майновий стан, зв`язки з країною та міжнародні контакти (там само, пункт 223).

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи передбачене законодавством за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, у зв`язку з чим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам.

В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема на які посилається захисник, тобто обставини, передбачені ст. 178 КПК України, проте, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини кримінального провадження.

Крім того, потрібно врахувати також і ту обставину, що кримінальне правопорушення вчинено під час військового стану в Україні.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження. Отже, твердження про незаконність висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи даних про дату та час фактичного затримання ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 89-94, т.1) зазначена дата та час - 23.08.2022 року, 19 год. 00 хв. по 20 год. 45 хв., підписано підозрюваним та його захисником.
Стосовно доводів про перебування ОСОБА_7 в приміщенні СБ України в період часу з березня 2022 року по 22.08.2022 року слід зазначити, що вони належать до виключної компетенції слідчого судді в порядку ст. 206 КПК України та як вбачається з оскаржуваної ухвали було прийнято відповідне рішення.
Що стосується доводів стосовно не визначення ОСОБА_7 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пункт 3 ч. 4 ст. 183 КПК України визначає, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів враховуючи вищевикладене, погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що останній правильно, з урахуванням та в межах вимог ст. 183 КПК України, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не визначив ОСОБА_7 розмір застави.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_21 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України підполковник юстиції ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням, у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 год. 30 хв., 20.10.2022 року включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3