УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року

м. Київ

справа № 594/234/22

провадження № 51-1502ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області

від 20 вересня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня

2022 року,

встановив:

За вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня

2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному захисник ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотрималася.

Зокрема, позиція захисника є непослідовною та неузгодженою, оскільки,

як убачається зі змісту касаційної скарги, адвокат, вказуючи у вступній її частині

на оскарження нею як вироку, так і ухвали, постановлених щодо ОСОБА_5 ,

у мотивувальній - наводить доводи своєї незгоди з зазначеними судовими рішеннями, а у прохальній частині скарги формулює свої вимоги лише про скасування оскарженої ухвали апеляційного суду. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Окрім цього, захисник, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, допущені судами при постановленні оскаржених судових рішень, як на підставу визнання їх незаконними та необґрунтованими, доводів

на підтвердження зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 КПК України

не наводить.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3