УХВАЛА

іменем України

Справа № 126/1637/17

Провадження № 1-кс/126/133/2023

"03" лютого 2023 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь клопотання слідчого СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000535, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2016 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289КК України, -

ВСТАНОВИВ :

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бершадського відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000535, відомості щодо якого внесено до ЄРДР 30.06.2016 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 10.03.2016 вироком Бершадського районного суду Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, який станом на 21.06.2016 не набрав законної сили, 18.05.2016 біля 23 год. 00 хв. разом із ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 підійшли до домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 щоб попросити власника підвезти їх додому в с. Чернятка Бершадського району Вінницької області. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайшли на подвір`я вказаного господарства, де в них виник умисел на викрадення чужого майна, про що неповнолітній, який залишився за межами домогосподарства, не знав. В подальшому ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 шляхом вільного доступу з незамкненого автомобіля ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 бежевого кольору з салону автомобіля відкрили капот та з під нього дістали акумуляторну батарею марки BI-Power 12 v 50, вартістю 963 грн. 85 коп. та з салону дістали автомагнітолу, вартістю 914 грн. 85 коп., після чого таємно, умисно їх викрали, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1878 грн. 75 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.

Після вчинення крадіжки автомагнітоли та акумуляторної батареї у ОСОБА_8 18.05.2016 біля 23:15 повторно зайшовши на подвір`я домогосподарства останнього ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 через незамкнені двері з метою незаконним заволодінням транспортного засобу проникли у приміщення цегляного гаража вищевказаного домоволодіння, звідки виштовхали за межі подвір`я автомобіль ВАЗ 2101 білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 . За допомогою ключів, які знаходились у замку запалення, він запустив двигун автомобіля та поїхав разом з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , який участі в незаконному заволодінні транспортним засобом не приймав, в напрямку с.Чернятка Бершадського району, чим незаконно всупереч волі власника, заволоділи автомобілем ВАЗ 2101.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого з проникненням в приміщення, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Після цього в ході досудового розслідування ОСОБА_5 неодноразово викликався для проведення слідчих дій, однак для цього ні разу не з`явився та на даний час його місце знаходження не відомо.

16.11.2016 в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України було надано доручення працівникам СКП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на проведення слідчих та розшукових дій, направлених на встановлення місця знаходження ОСОБА_5 .

Згідно матеріалів, отриманих під час виконання доручення було встановлено, що на данний час ОСОБА_5 за місцем проживання відсутній та отримано інформацію про те, що він в червні 2016 року поїхав до Російської Федераїї на заробітки. Окрім цього встановлено що на даний час ОСОБА_5 разом із своєю сім`єю проживає на території Російської Федерації.

ОСОБА_5 відповідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2016 оголошений в розшук та відносно нього заведено ОРС категорії «Розшук».

22.02.2017 на підставі ч. 1 ст. 278 КПК складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором та повідомлення направлене за місцем проживання ОСОБА_5 і вручене його матері.

Відповідно до повідомлення № 0.184-6952 від 20.08.2020 встановлено, що ОСОБА_5 в напрямку виїзд перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Сеньківка» в напрямку Російська Федерація та по отриманій оперативній інформації проживає в м.Барнаул Алтайського краю РФ.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01.02.2023 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- вчиняти нові кримінальні правопорушення;

- переховування від органів досудового розслідування, що обґрунтовано підтверджується вчиненням середньої тяжкості злочинів проти власності за які передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, схильність до азартних ігор, відсутністю у ОСОБА_5 постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків, та переховування від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, та також незаконно впливати на потерпілого, оскільки з вказаними особами він добре знайомий, а також йому відоме місце їх проживання;

- переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованого кримінальному правопорушенні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення покарання.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

?особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, який вчинив злочин проти власності.

?особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 на даний час відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

?застава, оскільки у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти для цього;

?домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, незважаючи на наявність кримінального провадження за фактом вчинення ним злочинів, залишив місце проживання та виїхав за межі території України.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, відсутність у нього постійного доходу, місця роботи, переховування від органів досудового розслідування та суду, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Вчинені підозрюваним злочини мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки зазначені злочини направлені проти власності.

Таким чином, враховуючи, що вищевикладене свідчить про неможливість обрання відносно ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як вказане буде суперечити загальним засадам кримінального провадження, а саме ст. 28 КПК України розумні строки, а також враховуючи тяжкість злочину, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, а також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого з проникненням в приміщення, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 неодноразово викликався для проведення слідчих дій, однак для цього ні разу не з`явився та на даний час його місце знаходження не відомо.

16.11.2016 в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України було надано доручення працівникам СКП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на проведення слідчих та розшукових дій, направлених на встановлення місця знаходження ОСОБА_5 .

Згідно матеріалів, отриманих під час виконання доручення було встановлено, що на данний час ОСОБА_5 за місцем проживання відсутній та отримано інформацію про те, що він в червні 2016 року поїхав до Російської Федераїї на заробітки. Окрім цього встановлено що на даний час ОСОБА_5 разом із своєю сім`єю проживає на території Російської Федерації.

ОСОБА_5 відповідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 17.11.2016 оголошений в розшук та відносно нього заведено ОРС категорії «Розшук».

22.02.2017 на підставі ч. 1 ст. 278 КПК складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , яке погоджено з прокурором та повідомлення направлене за місцем проживання ОСОБА_5 і вручене його матері.

Відповідно до повідомлення № 0.184-6952 від 20.08.2020 встановлено, що ОСОБА_5 в напрямку виїзд перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Сеньківка» в напрямку Російська Федерація та по отриманій оперативній інформації проживає в м.Барнаул Алтайського краю РФ.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 від 01.02.2023 ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- вчиняти нові кримінальні правопорушення;

- переховування від органів досудового розслідування, що обґрунтовано підтверджується вчиненням середньої тяжкості злочинів проти власності за які передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, схильність до азартних ігор, відсутністю у ОСОБА_5 постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків, та переховування від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, та також незаконно впливати на потерпілого, оскільки з вказаними особами він добре знайомий, а також йому відоме місце їх проживання;

- переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованого кримінальному правопорушенні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення покарання.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

?особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, який вчинив злочин проти власності.

?особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 на даний час відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

?застава, оскільки у ОСОБА_5 відсутнє постійне місце роботи та необхідні кошти для цього;

?домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, незважаючи на наявність кримінального провадження за фактом вчинення ним злочинів, залишив місце проживання та виїхав за межі території України.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, відсутність у нього постійного доходу, місця роботи, переховування від органів досудового розслідування та суду, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Вчинені підозрюваним злочини мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки зазначені злочини направлені проти власності.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що такі дії є цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає, що існують, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, обгрунтовані ризики невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також вчинення ним спроб: переховування від органів досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованих кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, який переховується за кордоном, обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Також, в силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому діянь.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків та є вагомими для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя не визначає заставу як альтернативу тримання під вартою.

Відповідно до абз. 7 ч. 4 ст 183 Кримінального процесуального кодексу України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений в міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 183, 193, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого -запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає заставу як альтернативу тримання під вартою.

На підставі ч. 4 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали не зазначається.

Після затримання особи і не пізніше, як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження - для відома.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1