В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/386/23

Провадження №1-кп/534/29/23

10 березня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Горішні Плавні кримінальне провадження №0000043 від 30 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товпижин Демидівського району Рівненської області, громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця у званні «матрос», маючого неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім цього, у провадження Комсомольського міського суду надійшла угода, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання винуватості від 22 лютого 2023 року, якою досягнуто наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону та усіх положень складеної угоди.

Сторонами в угоді визначено, що у випадку укладення та затвердження даної угоди, обвинувачений та прокурор вправі оскаржити вирок з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Також згідно тексту угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку.

Обвинуваченому ОСОБА_4 додатково роз`яснено судом його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.

По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, у обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

Сторони угоди про визнання винуватості дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 інший, більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини КК України із застосуванням положення статті 69 КК України.

Сторонами в угоді враховано наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та особу обвинуваченого, який дисциплінарних стягнень не має, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Дослідивши дану угоду, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді навідника 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для самовільного залишення військової частини, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 12 січня 2023 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася поблизу АДРЕСА_3 , час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. У подальшому, приблизно о 08 год 30 хв 17 січня 2023 року матрос ОСОБА_4 прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено. Таким чином, матрос ОСОБА_4 був незаконно відсутній у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин у період з 12 січня 2023 року по 17 січня 2023 року.

Своїми умисними діями призваний під час мобілізації військовослужбовець ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) в редакції, чинній на момент вчинення злочину, виходячи з частини 2 статті 5 КК України.

Між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , яка здійснювала процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000043 від 30.01.2023 та ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 22 лютого 2023 року укладено угоду про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, кваліфікацію та покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а саме призначення йому покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст.58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням у доход держави 20 (двадцяти) відсотків із грошового забезпечення засудженого ОСОБА_4 ..

Під час судового засідання ОСОБА_4 підтвердив, що визнання винуватості з його боку було беззастережним, добровільним та без будь-якого примусу.

Обвинувачений у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості в поданій суду редакції.

Добровільність позиції ОСОБА_4 у суду сумніву не викликала.

Прокурор та захисник обвинуваченого проти затвердження угоди не заперечували.

Обставинами, які пом`якшують покарання є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачений за місцем проходження військової служби дисциплінарних стягнень не має, згідно службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 20.01.2023 ОСОБА_4 у складних обставинах швидко орієнтується та діє впевнено, вимогливий до оточуючих, займаній посаді відповідає. Має на утриманні двох малолітніх дітей. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Самостійно повернувся до місця розташування військової частини, де проходить службу та готовий сумлінно виконувати обов`язки військовослужбовця, захищати державу під час воєнного стану, який введений Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та продовжено на момент вчинення кримінального правопорушення Законом України від 18.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.11.2022 №757/2022».

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно частин 2 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно статті 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Покарання, що узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, та враховує пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67, 69 КК України, з урахуванням ч.2 ст.5 КК України (закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі) та ст. 58 КК України. ОСОБА_4 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст.474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.

Відповідно до ч. 1ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди від 22.02.2023 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Запобіжний захід до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5, 58, 66, 67, 69 КК України та статтями 314, 369-371, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 22 лютого 2023 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , яка здійснює відповідно до вимог ст. 36 КПК України повноваження прокурора в даному провадженні з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника адвоката ОСОБА_5 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №709 від 26.11.2009) з другої сторони.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 58 КК України, замість позбавлення волі строком на два роки, призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки із відрахуванням в доход держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, його захиснику роз`яснюється право подати клопотання про помилування, учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1