Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/516/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2022 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною освітою, не одруженого, немаючому на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, працюючого водієм Кременчуцького нафтопереробного комплексу ТОВ «ТД Кременчук нафтопродукт сервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
відмовлено в застосовані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 -

адвокат ОСОБА_9 ,

захисник ОСОБА_10

підозрюваний ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України. При цьому, не зважаючи на те, що злочин, передбачений ст. 286-1 КК України, законодавцем віднесено до таких, що вчиняються з необережності, слід констатувати, що ОСОБА_6 , розуміючи та знаючи про пряму заборону керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, цілеспрямовано допустив його експлуатацію. Таким чином, злочини вказаної категорії під час їх вчинення становлять високу суспільну небезпечність, оскільки підозрюваний розуміючи високу відповідальність при керуванні джерелом підвищеної небезпеки цілеспрямовано сів за кермо на підпитку. Крім того, як встановлено під час розгляду клопотання, підозрюваний та його захисник клопотали перед судом про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, мотивуючи це бажанням ОСОБА_6 працювати та за рахунок отриманої заробітної плати відшкодовувати шкоду потерпілим. Водночас звертає увагу, що підозрюваний офіційно працевлаштований водієм далекобійником Кременчуцького нафтопереробного комплексу, що передбачає здійснення перевезення вантажу, у тому числі, поза межами Кіровоградської області, а тому виконання обов`язку цілодобово перебувати за місцем проживання є несумісним із його обов`язками водія. Зазначені обставини не можуть слугувати підставами для обрання заходу забезпечення кримінального провадження, який оскаржується. Поряд з цим, ОСОБА_6 не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, що в свою чергу свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків, а тому наявні беззаперечні підстави стверджувати, що обраний судом запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить можливість уникнення встановлених ризиків та здійснення дієвого контролю за його поведінкою, а також виконання ним покладених судом обов`язків.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 близько о 11 год. 30 хв. 30.10.2022, в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, (далі - ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі 2.64 ‰), керував автомобілем «Богдан 211040», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , рухався в світлу пору доби в межах населеного пункту смт Павлиш Онуфріївської територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області, а саме на території місцевого цвинтаря, при цьому грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР України через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. У подальшому, в зазначений час, на вказаному автомобілі, перед початком руху заднім ходом по території кладовища, рухаючись при цьому зі сторони вул. Сухомлинського, в порушення п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння, самовпевнено не слідкував за дорожньою обстановкою, не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху при здійсненні руху на транспортному засобі заднім ходом, який вимагає від водія надзвичайної уважності та обережності, не звернувся за допомогою до інших осіб, у результаті чого на відстані 0,71 м до лінії електроопори № 63Л118 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який рухався по території цвинтаря та перебував біля задньої частини автомобіля «Богдан 211040», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до медичного закладу, де помер.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, про що 31.10.2022 йому повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2022 клопотання старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000901 задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує лише один ризик, а саме ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, може незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні. Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КК України. Інші ризики на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні не доведенні.Крім того, при вирішенні клопотання щодо запобіжного заходу слідчий суддя врахував те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою соціально адаптованою, має постійне місце проживання, працевлаштований, зі слів підозрюваного він матеріально забезпечений та має можливість відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду, раніше не судимий, злочин вчинив з необережності, вину визнав.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила скасувати ухвалу суду, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які просили ухвалу суду залишити без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України і вважав недоведеним прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
З урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має офіційну реєстрацію, за місцем якої проживають матір та бабуся похилого віку, яка потребує догляду, працює, тобто має заробітки та бажає відшкодувати потерпілому завдану шкоду, злочин вчинив з необережності. Вину визнає, співпрацює із слідством, у вчиненому кається, тому слідчий суддя прийшов до висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, викладені в ухвалі, відповідають вимогам ст.196 КПК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду місця події, протокол допиту свідка, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, повідомленням про підозру та іншими матеріалами, поясненнями підозрюваного наданих в судовому засіданні, згідно до яких вину визнав.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є частково обґрунтованими, оскільки об`єктивно існує лише один ризик того, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомість доказів підозри, може незаконно впливати на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні, а тому для його запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Посилання прокурора під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачене у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали, на думку апеляційного суду, не можуть безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує стаття 177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи прокурора щодо неврахування судом тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором не надано жодного аргументу, що підтверджував твердження, що перебуваючи на волі, підозрюваний буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки чи вчинить інше кримінальне правопорушення при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваного ризиків з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, не є достатньою вагомістю для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів клопотання вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не грунтуються на матеріалах справи. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.
При цьому, слід зауважити, що прокурором апеляційному суду не надано будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування 01.11.2022 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови вказаного запобіжного заходу і не дотримувався покладених на нього обов`язків, а за першим викликом прибув в судове засідання під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.

Крім того, 31.12.2022 закінчуються строки досудового розслідування і на теперішній час прокурором не продовжені, тому вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуроразалишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: