КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/6728/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/686/2023 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2012 року за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

2) вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2013 року за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. 22 грудня 2016 року звільнений з невідбутим строком на підставі ст. 81 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.

Згідно з вироком суду, 03 січня 2022 року, приблизно о 00 год. 23 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Велмарт», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Лятошинського, 14, з метою крадіжки, повторно, взяв «Аператив 11% 1 л Аперол», вартістю 309 гривень 29 коп. Поклавши вищевказаний товар до куртки, не розрахувавшись за нього, направився до виходу з магазину, проте не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був зупинений працівниками охорони.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині умов звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання та покладених на нього обов`язків у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15. ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає передбачені ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтуванні своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що місцевий суд в оскаржуваному вироку незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою невчинення протягом іспитового строку нового правопорушення, оскільки диспозиція ч. 3 ст. 75 КК України не містить такого юридичного терміну як правопорушення.

Умова, за якою місцевий суд звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання значно і незаконно погіршує його становище. Відповідно до ухваленого вироку, всупереч вимогам ст. 75 КК України, вчинення будь-якого правопорушення (не тільки кримінального) може призвести до скасування рішення про звільнення від відбування призначеного покарання, тобто, всупереч вимогам чинного закону України про кримінальну відповідальність, ігноруючи точний зміст диспозиції ч. 3 ст. 75 КПК України, місцевий суд ухвалив помилкове рішення, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою невчинення протягом іспитового строку нового правопорушення.

Окрім того, в апеляції прокурора зазначено, що відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_7 зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Проте, на думку апелянта, таке рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки воно не містить однозначної та зрозумілої вказівки про покладений на обвинуваченого обов`язок та порядок його виконання.

Згідно з вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року, обвинувачений на власний розсуд має вирішувати про які саме істотні зміни в організації власного життя належить інформувати уповноважений орган, чи то про зміну місця роботи, чи про зміну місця навчання, проте суд помилково не визначився з цим питанням самостійно, хоча мав на те законні підстави і був зобов`язаний це зробити. Залишивши обвинуваченому альтернативний вибір у способі та обсязі виконання покладених на нього обов`язків, суд неправильно застосував ст. 76 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечується.

Також прокурором не заперечується призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнення від його відбування, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 2 рік.

Доводи прокурора про порушення вимог ч. 3 ст. 75 КК України, оскільки суд ухвалив помилкове рішення, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку нового правопорушення є безпідставними.

Так, згідно з ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Водночас, ч. 2 ст. 78 КК України передбачено, що засуджений може бути направленим для відбування призначеного покарання, якщо він не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративне стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

А ч. 3 ст. 78 КК України передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

Отже, чинними нормами кримінального закону передбачені випадки, у разі вчинення засудженим в період іспитового строку як правопорушення, так і кримінального правопорушення, а тому неточне викладення у вироку суду змісту ч. 3 ст. 75 КК України, на думку колегії суддів не може бути підставою для зміни вироку.

Доводи, викладені в апеляції прокурора щодо порушення судом вимог ст. 76 КК України, а саме необґрунтованого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, оскільки останній не працевлаштований та ніде не навчається є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, суд у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, може покласти на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які дають змогу здійснювати контроль за його поведінкою в період іспитового строку.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України вбачається, що покладення на особу обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання полягає також у необхідності повідомлення зазначеного органу у разі її працевлаштування або вступу до навчального закладу.

Таким чином, та обставина, що на момент ухвалення вироку обвинувачений не працював та не навчався, не позбавляє суд права зобов`язання обвинуваченого повідомляти про зміну його статусу по відношення до роботи або навчання.

При цьому посилання прокурора на відсутність у вироку однозначної та зрозумілої вказівки про покладений на обвинуваченого обов`язок та порядок його виконання є безпідставним, оскільки у вироку чітко зазначено, що обвинувачений зобов`язаний повідомляти орган пробації про зміну місця роботи або навчання.

Виконання вказаного обов`язку засудженим полягає у повідомленні органу пробації у зміні місця роботи та навчання, якщо такі зміни матимуть місце у житті ОСОБА_7 .

Отже, доводи апеляції прокурора про необхідність зміни вироку відносно ОСОБА_7 в частині застосування вимог ст. ст. 75, 76 КК України колегія суддів вважає безпідставними, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для його зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4