У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваної - ОСОБА_4

захисника підозрюваної - адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кп/308/1163/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м.Ужгород, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000966 від 06.07.2021 щодо підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, тимчасово не працююча з вищою освітою, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000966 від 06.07.2021 щодо підозрюваної ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України.

Згідно вказаного клопотання, протягом часу з вересня 2020 року по липень 2021 року ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно, систематично вчиняла психологічне насильство по відношенню до своєї матері потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою вона проживає в одній квартирі, що за адресою АДРЕСА_2 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя.

Зокрема, 17.09.2020 близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_7 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином гр. ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151448 від 18.09.2020.

17 вересня 2020 року близько 24 години 40 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_7 домашнє насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином гр. ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №151449 від 18.09.2020.

Так, вищевказані правопорушення були об`єднані в одне провадження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/10165/20 від 10.11.2020 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн. (двісті п`ятдесть гривень).

20 березня 2021 року близько 15 години 20 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином гр. ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №432770 від 20.03.2021. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/3518/21 від 1.06.2020 було визнано винною гр. ОСОБА_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (триста сорок гривень).

09 квітня 2021 року близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином гр. ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №432980 від 09.04.2021.

12 квітня 2021 року близько 01 години 15 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила відносно своєї матері ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрожуванням фізичної розправи, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Таким чином гр. ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Вина ОСОБА_4 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №433432 від 12.04.2021.

Так, вищевказані правопорушення були об`єднані в одне провадження. Постановою Ужгородського міськрайонного суду №308/4472/21 від 12.04.2021 було визнано винною гр. ОСОБА_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (триста сорок гривень).

Крім цього, 05.07.2021 близько 18 години 45 хвилин Бугаєва, знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинила відносно своєї матері ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, що призвело до змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості. Працівниками СПДН Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області протиправні дії ОСОБА_4 було припинено та відібрано від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про вчинення кримінального правопорушення та внесено відомості до Єдиного реєстру до судових розслідувань.

Вказаними діями психологічного характеру, ОСОБА_4 заподіяла своїй матері ОСОБА_6 систематичні психологічні страждання у вигляді негативних змін в нормальному психоемоційному стані потерпілої особи, що викликало в неї душевні переживання, почуття тривоги, страху, приниженості.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства. Також відповідно до показів свідків, встановлено, що ОСОБА_4 часто вживає алкогольні напої в надмірній кількості, в стані алкогольного сп`яніння стає надзвичайно агресивною.

Фактичні обставини підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

16 липня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

За таких обставин, у ході досудового розслідування здобуто дані, що підозрювана ч.126-1 КК України ОСОБА_4 , вчинила інкриміноване їй діяння, хворіючи хронічним психічним захворюванням у формі маячного розладу ускладненого алкогольною залежністю та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто є неосудною, та її психічний стан не може забезпечити безпеку її самої та інших осіб, а тому є необхідність в застосуванні судом до ОСОБА_4 , примусових заходів медичного характеру, у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

В судовому засіданні 16 грудня 2022 року:

-прокурор ОСОБА_3 з`явився, обставини викладені в клопотанні підтримав, просив таке задовольнити. Також надав заяву потерпілої ОСОБА_6 , яка просить розгляд проводити у її відсутності, покарання просить призначити на розсуд суду.

-захисник обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_8 зазначила, що проти задоволення клопотання заперечує, вважає, що необхідність застосування примусових заходів медичного характеру не доведена.

-обвинувачена ОСОБА_4 не згодна з клопотанням прокурора, підтримала свого адвоката, зазначила, конфлікт з матір`ю є, однак з її пояснень вбачається, що її матір потерпіла ОСОБА_6 провокує її на вказані дії.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Розглядаючи вказане питання, суд виходить із положень ст. ст. 20, 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 з обставинами, викладеними в клопотанні, погодилась, пояснила, що з матір`ю існує конфлікт, вона зловживає алкоголем та провокує її. Знає, що відносно неї складені протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності. Однак зазначила, що вона не хоче лягати у лікарню.

Обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі фактичних даних:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 , 05.07.2021;

-постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2020 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім`ї) вказаною постановою об`єднано в одне провадження дві справи за протоколами про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП;

-постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2021 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім`ї) вказаною постановою об`єднано в одне провадження дві справи за протоколами про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП;

-постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2021 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства у сім`ї) ;

-інформацією з КНП Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» з якого вбачається, що ОСОБА_4 зверталась до центру за допомогою та їй встановлено діагноз «Розлад психіки та поведінки «Маячний розлад».

Між тим, у відповідності до висновку судово-психіатричної експерта № 97 від 16.09.2021 року ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у формі Хронічного маячного розладу ускладненого алкогольною залежністю, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння у теперішній час. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру-примусового лікування із звичайним наглядом у спеціальному закладі з наданням психіатричної допомоги.

Таким чином, встановлена, що ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, не могла повною мірою керувати своїми діями в період вчинення інкримінованого діяння, що має місце і на теперішній час.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до неї покарання, а тому відносно неї слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Так, відповідно до п. 2 ч.1, ч.3 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема,госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. (п. 15Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»)

Беручи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, яка була проведена стосовно ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації її до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ст.513 КПК України суд встановивши, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила в стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру .

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

В порядку ст. 508 КПК України, для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , забезпечення надання їй медичної допомоги у встановленому законом порядку, суд вважає за необхідне до набрання ухвалою законної сили обрати щодо останнього запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94 КК України , ст.ст. 512 - 513 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації її до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копії ухвали вручити негайно учасникам судового розгляду.

Повний текст ухвали складено та оголошено 20.12.2022 року о 16 год. 30 хв..

Суддя Катерина ДЕГТЯРЕНКО