Провадження № 1-кс/522/401/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням, у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2022 року на грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку 17.10.2022 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, у якій вказала, що просить клопотання задовольнити та розглянути його без її участі.

Із клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді від 24.10.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000272 від 27.02.2022 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вказаним рішенням суду накладено арешт на вилучене майно в ході 17.10.2022 проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 17070 євро та 30400 доларів США.

Досудовим слідством встановлено, що ДП «ГСІ - Укрнафтогазбуд» є дочірнім підприємством російської компанії АТ «Глобалбуд-Інжинірінг», а їх засновники та службові особи мають безпосереднє відношення до держави агресора та здійснюють свою діяльність на стратегічних напрямках економіки російської федерації та сплачують відповідні податки на їх території.

17.10.2022 р. співробітника УСБУ в Одеській області було проведено обшук за місцем проживання директора ДП «ГСІ-Укрнафтогазбуд» ОСОБА_4 та в результаті обшуку було вилучено грошові кошти у сумі 17070 євро та 30400 доларів США.

За твердженням слідства вилучене майно відповідає ст. 98 КПК України, а тому просили у слідчого суддю накласти арешт на вилучені грошові кошти.

Власник майна - ОСОБА_4 клопотання слідчого про накладення арешту не отримував, про час і місце розгляду клопотання не повідомлявся та не мав можливості надати до суду заперечення за для об`єктивності та повноти розгляду справи, що призвело до помилкового накладення арешту на майно заявника.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Версія органу досудового розслідування про те, що грошові кошти, зазначені в ухвалі про арешт майна, є предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, та речовим доказом належним чином не досліджена та не підтверджене допустимими в розумінні статті 86 КПК України доказами.

Ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, відсутні. Не доведено наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що майно у вигляді особистих коштів може бути використано як доказ у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, відсутність у протоколі обшуку від 17.10.2022 р. серії та номерів грошових купюр, що були вилучені, унеможливлюють їх ідентифікацію для проведення з ними будь-яких досліджень слідчих дій. У такому разі виникає обґрунтований сумнів щодо віднесення вищезазначених грошових коштів до категорії речових доказів.

Відтак, є очевидним, що арештоване майно не відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і не є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

З урахуванням викладених обставин ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, яке належить особі, яка не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Тобто, у даному випадку, вказаною ухвалою про арешт майна, порушено право власника на мирне володіння та користування своїм майном.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші де на той час вчинення протиправних діянь.

ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потреб збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика ЄСПЛ, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до ЄСПЛ забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004р.).

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у сп] «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний надмірний тягар.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій вказав, що заперечує щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, вважає його законним та обґрунтованим. Просить відмовити у його задоволенні та розглянути клопотання без його участі.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Під час досудового розслідування отримано відомості щодо можливого незаконного виведення (приховування) з території України активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації, у тому числі шляхом укладання удаваних правочинів, перереєстрації підприємств на інших власників, фіктивного банкрутства тощо.

На виконання доручення прокурора з УСБУ в Одеській області у вказаному кримінальному провадженні 03.10.2022 отримано відомості щодо можливого незаконного виведення (приховування) з території України активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації, у тому числі шляхом укладання удаваних правочинів, перереєстрації підприємств на інших власників, фіктивного банкрутства тощо.

Згідно отриманої відповіді одним з таких підприємств є ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ГЛОБАЛБУД ІНЖИНІРІНГ» ().

Відповідно до реєстраційних даних та відкритих джерел засновниками ДП «ГСІ Укрнафтогазбуд» АТ «Глобалбуд Інжинірінг» () є:

- АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ГЛОБАЛБУД-ІНЖИНІРІНГ» зареєстроване у російській федерації (ДРН 867), юридична адреса: м. москва, вул. Ібрагімова, 15, к. 2. Здійснює постачальну діяльність у нафтогазової промисловості рф, будівництві будівель, доріг, електростанцій тощо;

- ОСОБА_6 , 1949 року народження, (РНОКПП відсутній), громадянин російської федерації, зареєстрований АДРЕСА_2 . За оперативними даними останній постійно мешкає у м. москва та являється колишнім віце-президентом АО «Лукойл».

За встановленими відомостями УСБУ в Одеській області та даним виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб рф АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ГЛОБАЛБУД-ІНЖИНІРІНГ» є діючим підприємством, створеним та зареєстрованим відповідно до чинного законодавства рф 01.07.2002, перебуває на податковому обліку в інспекції федеральної податкової служби № 19 по м. москва.

Оперативними співробітниками УСБУ в Одеській області отримано інформацію щодо можливих спроб виведення (приховування) з території України активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» шляхом створення штучної заборгованості за договорами перед пов`язаною компанією ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» ().

Встановлено, що ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення боргу за договором № 356-ГСІ від 02.04.2019 за нібито виконання ремонтних робіт в ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» на загальну суму 18 220 714,38 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у судовій справі № 916/954/22.

В подальшому ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» повторно звернулося з позовом до Господарського суду Одеської області щодо стягнення боргу за договором № 382-ГСІ від 05.08.2019 за нібито виконання ремонтних робіт в ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» на загальну суму 1 546 526,84 грн та ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у судовій справі № 916/1537/22.

Згідно судових рішень Господарського суду Одеської області вбачається, що за вказаними провадженнями представники ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» у підготовчих судових засіданнях визнали позовні вимоги у повному обсязі та попросили суд їх задовольнити без будь-яких заперечень.

На підставі цього, рішенням від 08.08.2022 у справі № 916/954/22 та рішенням від 17.09.2022 у справі № 916/1537/22 вимоги ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» до ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» задоволено у повному обсязі.

Разом з цим, встановлено, що спів засновницею ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в свою чергу є донькою директора ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД» ОСОБА_4 .

Крім цього, обидва підприємства зареєстровані за однією і тією ж адресою, а саме: м. Одеса, Шкодова Гора, 3.

Таким чином, зазначене може свідчити про створення фіктивної заборгованості між пов`язаними підприємствами з метою приховування активів російського капіталу від можливих санкцій України у зв`язку із збройною агресією рф, незаконного виведення (приховування) з території України таких активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації, у тому числі шляхом укладання удаваних правочинів, перереєстрації підприємств на інших власників, фіктивного банкрутства тощо.

У кримінальному провадженні 17.10.2022 проведено 13 обшуків у офісних приміщеннях ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД», ТОВ «Нафтохімспецмонтаж», а також за місцями реєстрації і мешкання їх службових осіб та засновників.

Під час обшуків виявлено і вилучено первинні бухгалтерські документи, електронні носії інформації, мобільні телефони, печатки, штампи, транспортні засоби, готівкові грошові кошти у сумі 17070 євро, 30400 доларів США та у приміщенні бухгалтерії ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» грошові кошти у сумі 1 299 500 грн, 50 000 євро, 61 500 доларів США.

Слідчому судді 18.10.2022 р. подано клопотання про арешт вилученого майна, які судом 24.10.2022 р. задоволено.

Одеським апеляційним судом апеляційні скарги представників ДП «ГСІ УКРНАФТОГАЗБУД», ТОВ «Нафтохімспецмонтаж» та інших причетних осіб у продовж грудня 2022 року січня 2023 року залишено без задоволення.

Від апеляційних скарг в частині вилучених грошових коштів сторона захисту відмовилась у судових засіданнях під час їх розгляду в Одеському апеляційному суді.

Вилучені готівкові грошові кошти зберігались у бухгалтерії підприємства, що є порушенням діючого законодавства.

Так, Положенням «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженим постановою правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 передбачений порядок поводження з готівковими грошовими коштами, їх зберіганні, обліку, строків зберігання та внесення на розрахункові рахунки підприємства, наявності відповідних касових книг, прибуткових і видаткових касових ордерів та низку інших документів.

Крім цього згідно абзацу 2 пункту 38 Розділу ІV вказаного положення: установі/підприємству забороняється зберігати в касі готівку та інші цінності, що не є його власністю.

Вилучені грошові кошти та інше майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, вони можуть бути отримані від незаконної діяльності, у тому числі від ухилення від сплати податків, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом та інших злочинів.

Також, вказані грошові кошти могли призначатися для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення

Вказані обставини є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні, у тому числі в межах досудового розслідування за ч. 3 ст. 110 КК України, а скасування арешту на теперішній час є передчасним і може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування.

19.10.2022 р. Одеською обласною прокуратурою призначено економічне дослідження спеціалістам управління запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС в Одеській області за питаннями щодо підтвердження або спростування фактів вчинення кримінальних правопорушень службовими особами ДП «ГСІ-Укрнафтогазбуд» АТ «Глобалбуд-Інжинірінг» та ТОВ «Нафтохімспецмонтаж», яке досі триває.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України передбачені правові підстави, з яких слідчим чи прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначені у клопотанні грошові кошти, у зв`язку із проведенням розслідування можливих дій щодо незаконного виведення (приховування) з території України активів, стратегічних ресурсів та іншого майна російської федерації, у тому числі шляхом укладання удаваних правочинів, перереєстрації підприємств на інших власників, фіктивного банкрутства відповідає ознакам речових доказів, визнані слідчим речовими доказами і на нього має бути накладено арешт з метою забезпечення їх збереження.

На даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначене майно Товариства засновником якого є громадянин російської федерації відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 22, 131, 170, 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Відмовити у скасуванні арешту, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2022 року на грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку 17.10.2022 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000272 від 27.02.2022 року.

Передати на відповідальне зберігання особі, у якої були вилучені грошові кошти у сумі 17070 (сімнадцять тисяч сімдесят) євро та 30400 (тридцять тисяч чотириста) доларів США, вилучені в ході проведення обшуку 17.10.2022 року за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

09.03.2023