Справа № 522/1308/23
Провадження №1-кс/522/447/23
УХВАЛА

19 січня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000403 від 27.12.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, в рамках кримінального провадження, внесеного 27.12.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403.

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтованим наступним.

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 27.12.2022 за підозрою громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» (Закон

№ 1932-XII від 06.12.1991 в редакції від 01.01.2023) визначено поняття обороноздатність держави - це здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації.

Також, частиною 1 статті 1 Закон України «Про національну безпеку України» (Закон №2469-XII від 06.12.1991 в редакції від 15.06.2022) визначено поняття державна безпека - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

Встановлено, що 22.02.2022 президент Російської Федерації Путін В.В. , реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення «Про використання збройних сил Російської Федерації за межами території Російської Федерації», яке постановою ради федерації федерального збору Російської Федерації від 22.02.2022 № 35-СФ задоволено.

У подальшому, а саме 24.02.2022 о 05 годині президент Російської Федерації Путін В.В. оголосив рішення про проведення так званої «спеціальної військової операції» на території України.

На виконання незаконних наказів вищого державного керівництва Російської Федерації та командування Міністерства оборони Російської Федерації, військовими формування збройних сил Російської Федерації здійснено запуски крилатих та балістичних ракет по військових об`єктах інфраструктури, об`єктах цивільної та критичної інфраструктури, та у подальшому збройними силами Російської Федерації з іншими незаконними збройними формуваннями, які фінансуються Російською Федерацією, здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Того ж дня, а саме 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (Закон № 389-VIII від 12.05.1995 в редакції від 29.09.2022) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , не раніше 24.02.2022 був достовірно обізнаний із засобів масової інформації та інших загальнодоступних джерел інформації про введення правового режиму воєнного стану на всій території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, органами державної влади введено заборону щодо збору та розголошення даних про розміщення сил та засобів, переміщення, руху та дислокації підрозділів Збройних Сил України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які забезпечують стримування збройної агресії Російської Федерації та виконання покладених завдань з оборони України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Натомість, у громадянина України та уродженця міста Одеси ОСОБА_5 , який не погоджуючись з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у т.ч. щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України, не раніше 24.02.2022 виник злочинний умисел спрямований на вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - державної зради, а саме завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану за грошову винагороду.

У подальшому, за невстановлених слідством обставин та у невстановлений слідством час, але не раніше 24.02.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на території міста Одеси почав підшукувати представника держави-агресора Російської Федерації, яка співпрацює з відповідними спецслужбами Російської Федерації, з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом передачі відомостей, що завдасть шкоду обороноздатності та державній безпеці України в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Так, 20.12.2022 близько 15:00 год., ОСОБА_5 , на виконання свого злочинного умислу спрямованого на надання допомоги представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності та державної безпеки України в умовах воєнного стану і військової агресії Російської Федерації, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин познайомився з ОСОБА_8 , якого ОСОБА_5 сприймав, як представника Федеральної служби безпеки Російської Федерації (надалі - ФСБ РФ) та цілковито усвідомлюючи, що розмовляє з представником спецслужби Російської Федерації запропонував за грошову винагороду свою допомогу у вигляді надання інформації про розміщення сил та засобів, переміщення, руху та дислокації підрозділів Збройних Сил України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території міста Одеси та Одеської області.

В подальшому, 05.01.2023, приблизно о 12:00 год., ОСОБА_5 продовжуючи вчинювати злочинні дії щодо надання представникам іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, продовжуючи сприймати ОСОБА_8 , як представника ФСБ РФ, вчергове за попередньою домовленістю зустрівся з останнім за адресою:

АДРЕСА_3 (паркова біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») та в ході приватної бесіди ще раз виказав ОСОБА_8 свої добровільні наміри щодо співпраці з ФСБ РФ шляхом збору та передачі представникам зазначеної спецслужби фото та відеоматеріали місцезнаходжень та розташувань сил і засобів Державної прикордонної служби України, що дислокується, за адресою: АДРЕСА_4 за грошову винагороду.

При цьому ОСОБА_5 в ході спілкування повідомив ОСОБА_8 про можливість, готовність і бажання надавати аналогічну інформацію по розвідці місцезнаходження і координат розташування підрозділів, сил і засобів Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на постійній основі, а також повідомив про добровільне бажання пройти додаткове навчання щодо проведення розвідувальної діяльності.

З метою підтвердження своїх добровільних намірів співпрацювати з представниками спецслужби держави-агресор, ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 в якості подарунку шеврон (військовий знак розрізнення у вигляді нашивки на форменому одязі) збройних сил Російської Федерації.

Того ж дня ОСОБА_5 знаходячись у невстановленому на теперішній час органом досудового розслідування місці, продовжуючи діяти згідно свого злочинного умислу спрямованого на проведення підривної діяльності проти України, 05.01.2023 о 15:00 год. за допомогою месенджеру «Telegram» авторизувавшись за допомогою номеру телефону НОМЕР_1 , як користувач « ОСОБА_9 » надіслав ОСОБА_8 , який авторизований, як користувач « ОСОБА_10 » з номером телефону НОМЕР_2 , 6 (шість) відеоматеріалів (відеофайлів) з базуванням військової частини Державної прикордонної служби України, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

У подальшому, 13.01.2023 о 16:14 год., продовжуючи виконання злочинних дій щодо проведення підривної діяльності проти України ОСОБА_5 продовжуючи сприймати ОСОБА_8 , як представника ФСБ РФ, знаходячись у невстановленому органом досудового розслідування місці, за допомогою месенджеру «Telegram», як користувач « ОСОБА_9 » з номером телефону НОМЕР_1 надіслав ОСОБА_8 , (користувач « ОСОБА_10 » з номером телефону НОМЕР_2 ), 4 (чотири) відеоматеріалів (відеофайли) з розташуванням об`єктів критичної інфраструктури у сфері енергетики, а саме: електростанцій ПС 330 кВ «Усатово» за адресою: АДРЕСА_6 та ПС 220 кВ «Центроліт» за адресою: АДРЕСА_5 .

Того ж дня, 16:17 год., ОСОБА_5 за допомого месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_8 геолокацію згідно мобільного додатку «Google Maps» та скріншот з намальованим власноруч місцем дислокації підрозділів (блокпостів) Збройних Сил України, в районі розташування Куліндорівського комбінату хлібопродуктів у АДРЕСА_5 .

Приблизно о 17:42 год., того ж дня, ОСОБА_5 надіслав тим же способом ОСОБА_8 відеоматеріал (відеофайл) з базуванням військової частини протиповітряної оборони України (ППО), що розташована на території Приморського району міста Одеси.

В подальшому, 18.01.2023, о 12:00 год., ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне вчинене шкоди обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і військової агресії Російської Федерації проти України, знаходячись в автомобілі ОСОБА_8 , за адресою: м. Одеса, пр-т. Небесної Сотні, 22, (парковка ТРЦ «Сіті Центр») отримав від останнього, як представника ФСБ РФ, грошові кошти у розмірі 10 000 гривень та із застосування заходів конспірації передав останньому порожню пачку від цигарок в якій знаходився флеш накопичувач з наявними на ньому відеоматеріалами розташування підрозділів Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також об`єктів критичної інфраструктури у сфері енергетики, що попередньо надсилалися ОСОБА_5 в месенджері «Telegram».

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 № 186 від 16.01.2023 передана ОСОБА_5 представнику ФСБ РФ інформація у т.ч. з використання географічних координат, прив`язування до місцевості, тощо у відкритому доступі не поширювалась та не розміщувалась не є загальнодоступною та підлягає захисту від розповсюдження, може бути віднесена до державної таємниці у відповідності до законодавства. Розголошення відомостей противнику може завдати шкоди державній безпеці та обороноздатності нашої Держави.

Разом з тим, згідно відповіді з Південного ТУОМ НЕК «Укренерго» № 01-8/3210 від 17.01.2023 надходження інформації щодо розташування об`єктів енергетики до ворога, може бути використано для завдання шкоди безпосередньо для об`єктів енергетики та для об`єднаної енергосистеми України в цілому.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 вчинив умисні дії спрямовані на завдання шкоди обороноздатності та державній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

В подальшому, 18.01.2023 о 13 год. 56 хв. громадянина України ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 18.01.2023 ОСОБА_5 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.12.2022;

-протоколом огляду від 30.12.2022 з додатком;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 13.01.2023;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 14.01.2023;

-протоколом огляду від 14.01.2023 з додатком;

-протоколом огляду місця події від 18.01.2023 з додатком;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.01.2023;

-повідомленням про підозру від 18.01.2023;

-протоколом за результатами проведення НСРД від 11.01.2023 (розсекречено);

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, неможливо, зважаючи на вище перелічені ризики.

Зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою до звернення слідчого до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання старшого слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного проти застосування запобіжного заходу заперечував, зазначив, що у даному випадку достатнім запобіжним заходом буде домашній арешт, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання та не має намірів ухилятись від досудового слідства та суду, інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, органом досудового розслідування також не доведені.

Підозрюваний погодився з думкою захисника.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 ( ОСОБА_11 ) докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні вказаного злочину.

Так, пред`явлена ОСОБА_5 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.12.2022;

-протоколом огляду від 30.12.2022 з додатком;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 13.01.2023;

-протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 14.01.2023;

-протоколом огляду від 14.01.2023 з додатком;

-протоколом огляду місця події від 18.01.2023 з додатком;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.01.2023;

-повідомленням про підозру від 18.01.2023;

-протоколом за результатами проведення НСРД від 11.01.2023 (розсекречено);

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому повідомлено про підозру; тим, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Окрім цього, на думку слідчого судді, на теперішній час наявний ризик, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та підозрюваний може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення слідчих дій були допитані свідки, які прямо вказують на провину ОСОБА_5 та підозрюваному надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних та будучи обізнаним він може незаконно впливати на зазначених свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих свідчень в подальшому, а також перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином.

На даний час встановлено лише частину свідків, які дають конкретні покази відносно ОСОБА_5 , однак досудове розслідування відносно нього лише розпочато та проводиться збір доказової бази, у зв`язку з чим слідчий суддя вбачає, що підозрюваний має виконувати процесуальні обов`язки, які мають забезпечити об`єктивне та всебічне досудове розслідування в найкоротші строки.

Крім того, у підозрюваного ОСОБА_5 в м. Одесі відсутні міцні родинні зв`язки, він не одружений та враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Перелічені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою до обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та свідчать, що обрання менш суворого запобіжного заходу до підозрюваного не запобігатиме наведеним ризикам.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України підозрюваній можливо обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Слідчий суддя вважає за можливе в даному випадку розмір застави не визначати.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 194, 197, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000403 від 27.12.2022 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 березня 2023 року.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 18.01.2023 року по 18.03.2023 року включно.

Розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1