Справа № 131/1325/18
провадження №1-кп/136/178/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2022 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000160 від 01.07.2018, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Даньківка, Іллінецького р-ну, Вінницької обл., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працює, з вищою освітою, одруженого, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ;
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ;
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
13.06.2018, близько 23:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи в центрі м. Іллінці, Вінницької області, та знаходячись поблизу гуртожитку № 1 Іллінецького ДАК, що по вул. Європейській 21, разом з своїми товаришами : особою, проваження відносно якої зупинено та ОСОБА_6 побачили як з сторони магазину «Кишеня» по проїжджій частині вул.. Європейської в їх напрямку рухається незнайомий молодий чоловік і тоді ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підійшовши до вказаної особи попросили цигарку, однак між ними та вказаним громадянином, яким виявився ОСОБА_7 виникла словесна суперечка, яка переросла в бійку . Побачивши що між ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виникла бійка, особа, проваження відносно якої зупинено, підбіг до них і припинив вказаний конфлікт. В подальшому ОСОБА_6 відійшов від місця конфлікту, а ОСОБА_3 , та особа, проваження відносно якої зупинено, залишились біля ОСОБА_7 і між ними знову виникла суперечка, в ході якої останній ображав ОСОБА_3 та особу, проваження відносно якої зупинено, словами нецензурної лайки. Під час цього ОСОБА_3 наніс один удар кулаком руки в області обличчя ОСОБА_7 , який не втримавши рівновагу впав на асфальтоване покриття тротуару, після чого особа, проваження відносно якої зупинено, кулаками рук наніс ще декілька ударів по тілу ОСОБА_7 , і тим самим завдали потерпілому фізичного болю. Внаслідок падіння ОСОБА_7 з кишені шортів, в які він був одягнений, випав на землю мобільний телефон та грошові кошти в сумі 130 грн. що помітили ОСОБА_3 та особа, проваження відносно якої зупинено, після чого у них виник умисел направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого. З метою реалізації умислу спрямованого на заволодіння чужим майном ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою з особою, проваження відносно якої зупинено, яка виникла після побиття ОСОБА_7 , переконавшись у сприятливій обстановці, керуючись корисливим мотивом направленим на власне збагачення, розуміючи, що ОСОБА_7 не створить опору та спостерігає за їх діями, діючи із прямим умислом направленим на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, заволодів грошовими коштами в сумі 130 грн. піднявши їх з землі та помістив до кишені свого одягу. В цей час особа, проваження відносно якої зупинено, керуючись корисливим мотивом направленим на власне збагачення, розуміючи що ОСОБА_7 не створить опору та спостерігає за їх діями, діючи із прямим умислом направленим на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «MEIZU» серії «М 6 NOTE» моделі «М 721Н», з карткою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» що належить ОСОБА_7 , а саме підняв із землі даний телефон та помістив його в одну з кишень штанів в які був одягнений. Після цього ОСОБА_3 , та особа, проваження відносно якої зупинено, залишили місце вчинення злочину та пішли в напрямку приміщення гуртожитку № 1 Іллінецького ДАК. Внаслідок вчинення злочинних дій ОСОБА_3 та особи, проваження відносно якої зупинено, які за мовчазної згоди відкрито заволоділи телефоном мобільного зв`язку торгової марки «ME1ZU» серії «М 6 NOTE» моделі «М 721Н», з картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартість яких згідно висновку експерта № 4330/4331/18-21 від 15.08.2018, становила 1225 грн. 15 коп., та грошовими коштами в сумі 130 грн., і тим самим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1355 грн. 15 коп.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючою ознакою вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього ОСОБА_3 28.06.2018, біля 21:00 год. перебуваючи в коридорі четвертого поверху гуртожитку № 1, Іллінецького ДАК, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , проходячи по коридору повз тамбур до блоку кімнат №№ 406-409, вхід до якого вільний, поблизу вхідних дверей до кімнати № 406 на підлозі помітив мобільний телефон чорного кольору, після чого у останнього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна. В подальшому, ОСОБА_3 , повторно, реалізовуючи злочинний умисел направлений на крадіжку чужого майна, достовірно знаючи, що даний телефон належить певній особі, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення блоку кімнат № 406-409 звідки таємно викрав вказаний мобільний телефон торгової марки «Хіаоті» моделі «Redmi 4Х», з сім карткою мобільного оператора «Київстар», та сім карткою мобільного оператора «Vodafone», який належить ОСОБА_8 . Усвідомлюючи протиправність своїх дій та побоюючись бути викритим у вчиненні крадіжки, ОСОБА_3 відразу ж вимкнув вказаний телефон та залишив приміщення гуртожитку та вийшовши на вулицю передав викрадений телефон знайомому ОСОБА_9 , тим самим розпорядившись викраденим на власний розсуд. Внаслідок вчинення злочинних дій ОСОБА_3 „ таємного викрадення мобільного телефону торгової марки «Хіаоші» моделі «Redmi 4Х» з картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар», та картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Vodafone», завдано матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_8 у розмірі 2000 грн, що підтверджується висновком експерта № 4498-4500/18-21 від 22.08.2018.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчинених ним діянь, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України, розкаявшись у вчиненому.
Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючою ознакою вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується добре; має малолітню дитину, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.
Суд, призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
В зв`язку з цим ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції статей за якими кваліфіковано його діяння та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Разом із тим, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, його поведінки після вчинення кримінальних правопорушень та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_3 суттєво змінив свої погляди, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в нього звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
У кримінальному провадженні застосовувались заходи забезпечення, а саме ухвалою слідчого судді Іллінецького суду Вінницької області від 17.08.20218 було накладено арешт на майно, питання про яке суд вирішує відповідно до ст. 174 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 368, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю у 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_8 , речові докази, а саме: мобільний телефон торгової марки «Хіаоші» моделі «Redmi 4Х» з картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 та картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_2 .
Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького суду Вінницької області від 17.08.2018, а саме: на мобільний телефон торгової марки «Хіаоші» моделі «Redmi 4Х» з картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 та картою стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за висновком експертизи №4498-4500/18-21 від 22.08.2018 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн 00 коп. та частину витрат за висновком експерта №4330/4331/18-21 від 15.08.2018 286 (двісті вісімдесят шість) грн 00 коп.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення, а учаснику провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_10