Справа № 346/5351/22
Провадження № 1-в/346/24/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , представник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_3 , засуджений: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» про встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; місце народження: м. Новодністровськ Чернівецької області; місце проживання до засудження: АДРЕСА_1 ; незакінчена вища освіта; не працюючий; має судимість),

по кримінальному провадженню (справа №462/7628/18), в якому вироком Залізничного суду міста Львова від 30 квітня 2020 року (який набрав законної сили 01 червня 2020 року) ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 та на підставі частини 4 статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 3 місяці,

в с т а н о в и в :

21 грудня 2022 року, на розгляд Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшло вказане подання про встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_4 та встановити йому такі обов`язки і обмеження: заборонити вихід з будинку або квартири (за місцем свого проживання) в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби; заборонити відвідувати ресторани, кафе та бари; реєструватись в органах Національної поліції чотири рази на місяць; заборонити виїзд за межі адміністративних меж населеного пункту обраного місця проживання, без письмового дозволу відповідного органу Національної поліції.

Аргументи виправної колонії. Засуджений, в місцях позбавлення волі перебуває з 15.11.2018 року. І за весь час його тримання у двох різних установах, він допустив 59 порушень, які на даний момент не погашені, у звязку із чим просять встановити йому адміністративний нагляд строком два роки, позаяк він вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечними для суспільства.

Аргументи ОСОБА_4 . Не погодився із поданням, вказував на те, що його порушення не впливають на його суспільну небезпечність. А два роки для адміністративного нагляду є занадто великим строком, що буде створювати для нього багато складнощів у його приватному житті.

Встановлені судом обставини.

Вироком Залізничного суду міста Львова від 30 квітня 2020 року (який набрав законної сили 01 червня 2020 року) ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 та на підставі частини 4 статті 70 КК України (з урахуванням вирок суду, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України) призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 3 місяці(а.с.4). І цей вирок набрав законної сили 01 червня 2020 року (а.с.5).

З 15 листопада 2018 року, під час тримання ОСОБА_4 в державній установі «Львівська УВП (№19)»: засуджений допускав порушення вимог режиму утримання, за що 11 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 3 рази був поміщений до карцеру. Вказані дисциплінарні стягнення на даний момент не зняті та не погашені в законом встановленому порядку. Заохочення не оголошувались (а.с.2).

З 14 серпня 2020 року, відбуває покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)». За період відбування покарання характеризується негативно: систематично допускає порушення установленого порядку відбування покарання, за що було накладено 48 дисциплінарних стягнень, серед яких 14 поміщень до дисциплінарного ізолятора та 1 переведення до приміщення камерного типу. Дисциплінарні стягнення не зняті та не погашені в законом встановленому порядку. Заохочення не оголошувались. На виробництві установи не працевлаштований та працевлаштуватись не бажає. Робіт по благоустрою установи уникає, або перекладає їх виконання на інших засуджених. За час відбування покарання даний засуджений допустив наступні порушення установленого порядку відбування покарання: зберігання заборонених предметів (неодноразово); порушення вимог розпорядку дня (неодноразово); порушення режимних вимог (неодноразово); порушення вимог носіння встановленої форми одягу (неодноразово); самовільна заміна спального місця (неодноразово); відмова від виконання обовязків чергового (неодноразово); невиконання законних вимог персоналу установи (а.с.1,3).

Оцінка та аргументи суду.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. Наявність свободи у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації; право на свободу передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо; право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011; абзац другий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

В силу статті 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції. І з огляду на перелік цих заходів, які встановлені статтею 10 цього ж закону, їх застосування дійсно пов`язано з обмеженням свободи людини.

А відповідно до вимог пункту «б» статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

При цьому суд враховує, що згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Встановлені судом обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_4 був засуджений за умисний тяжкий злочин, передбачений частиною 2 статті 186 КК України, а до цього за умисний злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України. При цьому щодо останнього злочину, свою вину визнав тільки частково, що підтвердив і у судовому засіданні.

І його поведінка під час вібування ним покарання, конкретні вказані вище і перераховані судом порушення режиму відбування покарання, теж прямо вказують на те, що він дійсно вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства. При цьому його поведінка має постійний і триваючий характер, з самого початку відбуття ним покарання. І допущені ним порушення суд не вважає дрібними, зважаючи на їх суть,к ількість і тривалість.

Тому суд погоджується із тим, що ОСОБА_4 слід встановити адміністративний нагляд (тобто, систему тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за його поведінкою, з метою здійснення виховного впливу на нього), але строком не на 2 роки, як просить представник колонії, а на рік. Позаяк, для досягнення мети застосування нагляду, 1 рік буде достатнім строком для доведення ОСОБА_4 свого виправлення.

Разом з цим, подання представника колонії не містить належного обґрунтування доцільності застосування до ОСОБА_4 всіх заявлених у поданні обов`язків та обмежень (тобто, конкретних визначених колонією заходів), як це передбачено частиною 1 статті 5 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Тому з урахуванням особи ОСОБА_4 та відсутності належного обґрунтування застосування всіх заявлених обмежень його свободи, суд вважає, що подання колонії слід задовольнити частково. Зокрема, шляхом встановлення відносно ОСОБА_4 таких обмежень: заборонити виходити з будинку (квартири), за обраним місцем проживання, в період часу з 22 години однієї доби по 06 годину наступної доби; заборонити виїзд в особистих справах за межі міста (чи району - у випадку проживання у населеному пункті, який не відноситься до міста) без дозволу органу Національної поліції за обраним місцем проживання; зобов`язати реєструватись в органі Національної поліції за обраним місцем проживання два рази на місяць, до закінчення терміну нагляду. Вказані обмеження є пропорційним втручанням у його свободу пересування, зважаючи на його поведінку та доведені вище обставини, вони переслідують легітимну мету та передбачені законом. А у покладенні інших обов`язків та обмежень, суд не бачить доцільності.

Отже, керуючись Конституцією України, КПК України та Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», суд

в и р і ш и в :

Подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» про встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_4 адміністративний нагляд, строком на 1 (один) рік, з дня оголошення йому цієї ухвали у день його звільнення.

Застосувати до ОСОБА_4 , протягом строку адміністративного нагляду, такі обмеження: заборонити виходити з будинку (квартири), за обраним місцем проживання, в період часу з 22 години однієї доби по 06 годину наступної доби; заборонити виїзд в особистих справах за межі міста (чи району - у випадку проживання у населеному пункті, який не відноситься до міста) без дозволу органу Національної поліції за обраним місцем проживання; зобов`язати реєструватись в органі Національної поліції за обраним місцем проживання два рази на місяць.

У задоволенні подання в іншій частині - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1