У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2023 Справа №607/145/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщення зали судових засідань, клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000001 від 01.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Татарбунарського району Одеської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , не одруженого, не депутата, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчою групою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2022 приблизно о 19.00 годині, водій ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР), а також вимог, які наведені у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-ХІІ від 30.06.1993), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Cadillac Escalade» без реєстраційного номера, та із пасажиром ОСОБА_7 рухався проїзною частиною автомобільної дороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече», в межах населеного пункту с. Ягільниця Чортківського району Тернопільської області, з боку м. Чортків у бік м. Заліщики.

Під час руху ОСОБА_5 , внаслідок алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.3 (б, д) ПДР.

Внаслідок цього і в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та виконання їх вимог), водій ОСОБА_5 проїжджаючи відрізок в межах 411 км + 100 м вказаної вище автодороги на заокругленні ліворуч вів керований транспортний засіб із перевищенням швидкості, яка допустима за умов заносу, так і максимально дозволеної в населеному пункті, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1. та 12.4 ПДР України, згідно з якими під час вибору в установлених межах безпечної швидкості (на даній ділянці дороги швидкість руху обмежена дорожнім знаком 3.29 ПДР до 30 км/год) водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок допущених порушень, водій ОСОБА_5 змінив напрямок руху автомобіля і в стані правостороннього заносу виїхав спочатку на праве узбіччя, де допустив наїзд на нерухому перешкоду (відбійник), з подальшим перекиданням транспортного засобу у правий кювет.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.9 (а), 10.1, 12.1. та 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_7

01.01.2023 відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001 та правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України.

Здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено групі слідчих, у складі: старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , заступника начальника слідчого відділу Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , слідчого слідчого відділу Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 .

Процесуальні повноваження прокурора у кримінальному провадженні доручено здійснювати групі прокурорів Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, до якої увійшли: ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 01.01.2023 о 01.00 год. затримано в порядку ст. 208 КПК України та якому 01.01.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

02.01.2023 вказане кримінальне провадження було перекваліфіковано з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 3 ст. 286-1 КК України.

02.01.2023 ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №000001 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Під час допиту підозрюваний ОСОБА_5 від дачі будь-яких показів та від підпису будь-яких документів відмовився.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 відмовився повністю давати свідчення, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, без альтернативної міри покарання, і на даний час усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою він, перебуваючи на волі, використовуючи свої зв`язки та авторитет може незаконно впливати на свідків, шляхом схиляння до відмови від дачі показань чи дачі завідомо неправдивих показань, чим перешкодить кримінальному провадженню.

Крім цього ОСОБА_5 неодноразово раніше притягався кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження), що свідчить про те, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Вказана дорожньо-транспортна пригода набула великого суспільного резонансу, оскільки внаслідок неї загинула особа, тому, враховуючи вказану обставину, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи такі наслідки, які спричиненні його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, відмовився від дачі будь-яких показів, що вказує на те, що останній не сприяє досудовому розслідуванню та встановленню істини у даному кримінальному провадженні та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід, неможливо запобігти ризикам викладеним у клопотанні, а саме запобігти: можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, які останньому добре відомі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на те, що за наслідками вчиненого кримінального правопорушення, спричинено загибель однієї особи, існують об`єктивні підстави не визначати розмір застави.

З врахуванням вищенаведеного, слідчий в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Просили застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання слідчого, виходячи з таких міркувань.

Нормами ч.1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому, суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою у складі слідчих відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Тернопільській області та СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000001 від 01.01.2023, у якому 02.01.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Дані обставини підтверджені:

протоколом огляду місцевості від 31.12.2022 з додатком №1, яким зафіксовано кінцеве розташування транспортного засобу, відображення слідів бокового юзу транспортного засобу до перекидання, інша слідова інформація, яка вказує про розташування місця перекидання та місця втрати керованості автомобіля;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що 31.12.2022 він, як фельдшер, приїхав на місце пригоди, здійснив огляд потерпілої, бачив на місці ДТП чоловіка, як в подальшому йому стало відомо що це ОСОБА_5 , і під час транспортування цього чоловіка до мед. установи останній повідомляв, що безпосередньо перед ДТП він перебував за кермом автомобіля «Cadillac Escalade», та кермував даним автомобілем після вживання алкоголю;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що 31.12.2022 він у приміщенні КНП «Чортківська ЦМЛ» розмовляв із ОСОБА_5 , під час розмови зі слів ОСОБА_5 йому стало відомо, що безпосередньо перед ДТП автомобілем «Cadillac Escalade» кермував ОСОБА_5 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , який повідомив, що 31.12.2022 він у приміщенні КНП «Чортківська ЦМЛ» розмовляв із ОСОБА_5 , під час розмови зі слів ОСОБА_5 йому стало відомо, що безпосередньо перед ДТП автомобілем «Cadillac Escalade», кермував ОСОБА_5 ;

висновком судово-медичної експертизи №7 від 02.01.2023, відповідно до якого при газохроматографічному дослідженні взірця крові гр-на ОСОБА_5 , відібраної 31.12.2022 о 19 год. 55 хв., знайдено етиловий спирт в кількості - 1,3 проміле.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри існують і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_5 , слідчому судді не надано.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є обґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики, зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на свідків та потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти, що в силу вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним і ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом, не пов`язаним з триманням під вартою, перебуваючи на волі, використовуючи свої зв`язки та авторитет може незаконно впливати на свідків, шляхом схиляння до відмови від дачі показань чи дачі завідомо неправдивих показань, чим перешкодить кримінальному провадженню.

Відтак, слідчий суддя дійшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини, утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він є військовослужбовцем, не одружений, неодноразово раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів (вирок Південно-Українського міського суду Миколаївської області від 16.09.1999 за ч. 3 ст. 140, ст. 206, ст. 42 КК України; вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2003 за ч. 3 ст. 296 КК України; вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2005 за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України; вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 25.11.2013 за ч. 2 і 3 ст. 190, ст. 70 КК України), в тому числі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (вирок Обухівського районного суду Київської області від 12.11.2020).

Згідно службової характеристики №1748/3628, виданої 03.01.2023 ТВО начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_17 , старший солдат ОСОБА_5 за час проходження військової служби проявив себе з негативного боку, сумлінно і чесно не виконував службові обов`язки, не ініціативний і не дисциплінований, не виявляв повагу до командирів і старших за військовим званням, не додержувався правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовця.

Відповідно до доповіді командира ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_18 на адресу, зокрема, керівника спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону, щодо дорожньо-транспортної пригоди за участю військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 , 13.10.2022 ОСОБА_5 був направлений на лікування в клініку психіатрії для проходження лікування у ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою м. Київ, вул. Госпітальна, 16. ОСОБА_5 фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 . Під час переміщення особового складу ВЧ НОМЕР_1 10.06.2022 з АДРЕСА_4 для виконання БР старший солдат ОСОБА_5 був направлений згідно припису командира ВЧ НОМЕР_1 на проходження служби на ППД у АДРЕСА_4 . 13.10.2022 ОСОБА_5 був госпіталізований у НВМКЦ (ГВКГ) МО України згідно направлення від 13.10.2022 виданого ВЧ НОМЕР_2 . Станом на 31.12.2022 ОСОБА_5 знаходився на лікуванні, обставини перебування у медичному закладі з`ясовуються. Призначене службове розслідування про порушення старшим солдатом ОСОБА_5 законодавства.

Також суд бере до уваги, те що під час судового засідання підозрюваний повідомив слідчому судді те, що фактичним місцем його проживання є АДРЕСА_2 . Проте, згідно доповіді командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 .

З урахуванням викладеного вище, слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме застави, на переконання слідчого судді, на увагу не заслуговують, оскільки характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , іншого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_5 , під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого кримінального правопорушення.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість. Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_5 під вартою, не встановлено.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог, визначених ч. 1 та ч. 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження тримання під вартою, не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно матеріалів доданих до клопотання, а саме з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вбачається, що в даному кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_5 було затримано у відповідності до ст. 208 КПК України, 01.01.2023 о 00 год. 10 хв.

Відтак саме з 01.01.2023 слід виходити при обрахуванні строку тримання під вартою.

У зв`язку із наведеним, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

За змістом ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи обставини вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_5 , про які зазначено у повідомленні про підозру, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що належить до злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя дійшов висновку про не визначення розміру застави, відповідно до п. 2 ч. 4 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2023.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000001 від 01.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 59 днів, а саме до 01.03.2023, без визначення розміру застави, відповідно до п. 2 ч. 4 ст.183 КПК України.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 01.03.2023.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У задоволенні клопотань підозрюваного та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді застави - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 04.01.2023 о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1