КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/983/2022
Категорія ст. 15, ст. 185 ч. 2 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року у кримінальному провадженні №0001862 стосовно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , громадянки Російської Федерації, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Явас Республіки Мордовія Російської Федерації, здобула середню спеціальну освіту, незаміжня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово перебуває в Німеччині (м. Рібніц- Дамгартен),

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, від відбування якого на підставі ст. 79 КК України звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік за умови, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 11 липня 2021 року приблизно о 13 год 20 хв, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Sport Master», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 1-В, побачила на полицях товар, після чого у неї виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними для оточуючих, взяла з полиць магазину наступний товар: джемпер чоловічий вартістю 915 грн 83 коп, штани чоловічі вартістю 1082 грн 50 коп, штани чоловічі вартістю 1332 грн 50 коп, 2 термокружки вартістю 165 грн 83 коп кожна, а всього на загальну суму 3662 грн 49 коп (без ПДВ),з яким зайшла до приміщенняпереодягальні, де сховала вказані речі до сумки, яку мала при собі.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 приблизно о 13 год 30 хв пройшла через сигнальні турнікеті, не оплативши за вказаний вище товар, але кримінальне правопорушення не закінчила з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана співробітниками охорони ТОВ «Спортмастер-Україна».

Докази у кримінальному провадженні досліджені судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не погодившись з вироком суду першої інстанції виключно в частині призначеного покарання, просить його в цій частині скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, від відбування якого звільнити на підставі ст. 79 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при обрані обвинувачений заходу примусу, а саме порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, а з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не досягли чотирнадцяти років та неповнолітню дитину - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом із цим, як вважає прокурор, з урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її віку, стану здоров`я та складу сім`ї, покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 79, 76 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та відповідає вимогам ст. 50 КК України.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію обвинуваченої, яка не заперечувала щодо апеляційних вимог, провівши судові дебати і надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

За визначеним обсягом доказів, що підлягали дослідженню, в суді першої інстанції за погодженням з усіма учасниками судового провадження у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснено наслідки щодо таких обставин, а саме позбавлення права оскаржити їх.

Оскільки застосування вказаного порядку учасниками судового розгляду не оспорюється, колегія суддів виходить виключно із встановлених судом першої інстанції обставин та висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, що відповідає правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, не переглядає згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України.

Що стосується призначеного судом ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні двох дітей віком до чотирнадцяти років, а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Отже суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, не виконав вимог ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до яких покарання у виді обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, як на це слушно звертає увагу прокурор.

Враховуючи наведене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом в цій частині нового вироку за правилами ст. 420 цього Кодексу.

При ухвалені вироку щодо ОСОБА_7 в частині покарання колегія суддів, з огляду на апеляційні вимоги прокурора та з урахуванням положень ч. 3 ст. 60, ч. 3 ст. 61 КК України, ст. 421 КПК України, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, яка пом`якшує покарання, а це щире каяття, та всіх даних про особу обвинуваченої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вважає необхідним призначити їй покарання у виді позбавлення волі, яке відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та справедливості.

Оскільки прокурором не ставиться під сумнів правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 79, 76 КК України, колегія суддів також приймає рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі вказаних норм закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 407, 409, 420, 615 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік та згідно із ст. 76 КК України покласти на неї такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

У решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4