Справа № 500/8049/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь, заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч. 2,4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , перебувають матеріали кримінального провадження № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч.ч. 2,4 ст. 190 КК України.

29 листопада 2022 року на адресу суду надійшла чергова заява потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні, яка мотивована тим, що під час судових засідань суддею ОСОБА_4 нібито затягується розгляд кримінального провадження та порушується процесуальний порядок долучення до матеріалів провадження письмових доказів, які начебто учасникам справи не надавались і за адресою місця проживання не надсилались, суддею умисно зриваються судові засідання, призначені в режимі відеоконференції у зв?язку поганим зв?язком та інтернетом з приміщенням Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області, а також суддею ОСОБА_4 було порушено процес в частині допиту обвинуваченого, що свідчить про зацікавленість головуючого і є обставиною, яка викликає сумніви у неупередженості головуючого. Як стверджує заявник, суддя ОСОБА_4 не може приймати участь в розгляді вказаної кримінальної справи у зв`язку з тим, що Київським районним судом м. Одеси, розглядається кримінальна справа № 520/4802/19 в якій суддя ОСОБА_4 має статус обвинуваченого, що на його думку враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 має великі фінансові можливості, суддя ОСОБА_4 може розраховувати на винагороду, а тому, враховуючи просив суд задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали заяви, а також матеріали кримінальної справи № 500/8049/18 суд дійшов наступних висновків.

Частиною 4 ст. 81 КПК України, передбачено, що якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право - залишити таку заяву без розгляду.

Відповідно до правового висновку Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 30.05.2018 року у справі № 676/7346/15-к, у відповідності до якого суд констатував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

ККС ВС у постанові від 09.04.2019 року у справі № 306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане і штучне затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішеннями Європейського суду з прав людини: «Білуха проти України», «Салов проти України», «Фельдман проти України», визначається, що вимога безсторонності характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь якого розумного сумніву з цього приводу у сторін, має бути при розгляді клопотання про відвід судом відповідно оцінена.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 констатовано, що відповідно до усталеної практики Суду, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

За статтею 62 Конституції України, положеннями ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено: «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення» вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Судом встановлено, що ухвалою суду від 16.07.2021 року в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №500/8049/18 відмовлено (т. 5 а.с. 27).

Ухвалою суду від 17.09.2021 року в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 у справі № 500/8049/18 відмовлено (т. 5 а.с. 113-114).

Також ухвалою суду від 22.09.2021 року в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 у справі № 500/8049/18 відмовлено (т. 5, а.с. 147-148).

Ухвалою суду від 05.10.2021 року в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 , в кримінальній справі №500/8049/18 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.ч. 2,4 ст.190 КК України про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 відмовлено (т. 5, а.с. 183).

Ухвалою суду від 10.11.2021 року в задоволенні заяви обвинуваченого потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №500/8049/18 відмовлено (т. 5, а.с. 200).

Ухвалою Овідіопольського районного суду від 06.12.2021 року в задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №500/8049/18 відмовлено (т. 6, а.с.15).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.02.2022 року заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.ч. 2,4 ст. 190 КК України залишено без розгляду (т. 6, а.с. 108-109).

В подальшому, ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.05.2022 року заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч.ч. 2,4 ст. 190 КК України залишено без розгляду, як таку, що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження (т. 6, а.с. 182-184).

Крім того, суд зазначає, що в межах даного судового провадження потерпілим ОСОБА_7 , неодноразово і систематично заявлялись безпідставні відводи головуючому судді ОСОБА_4 , які судом за наслідками розгляду були визнані необґрунтованими та хибними.

Потерпілий ОСОБА_3 як на підставу відводу судді посилається на : кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, яке перебуває у провадженні Київського райсуду м. Одеси, на численні звернення ОСОБА_3 зі скаргами на дії судді до ВРП та незгоду з процесуальним рішеннями судді, ухваленими під час розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст. 190 ч.ч. 2,4 КК України.

Однак, суд зауважує, що суддя ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не був відсторонений від посади судді та не є засудженим.

Також, суд звертає увагу на те, що звернення потерпілого ОСОБА_3 зі скаргами на дії судді ОСОБА_4 не є підставами для відводу з огляду на відсутність рішень ВРП з цього приводу, а подача скарг на дії судді не є підставами для відводу судді, про що неодноразово вказував ВС.

Крім цього, незгода потерпілого ОСОБА_3 з процесуальними рішеннями судді не є підставами для відводу з огляду на вимоги ч. 2 ст. 392 КПК України, якою передбачено, що заперечення проти ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Твердження потерпілого ОСОБА_8 про нібито матеріальну зацікавленість судді ОСОБА_4 і можливість отримання неправомірної вигоди від обвинуваченого ОСОБА_6 є голослівними і такими, що не підтверджуються жодними належними доказами, а тому є голослівними і є предметом розгляду правоохоронних органів за заявою потерпілого ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що фактично всі відводи потерпілого ОСОБА_3 є систематичними і мають всі ознаки зловживання правом на відвід, як такі, що заявляються останнім, з метою затягування розгляду кримінального провадження, шляхом подання безпідставних відводів, які зводяться до незгоди потерпілого з рішеннями судді ухвалених в процесі судового провадження.

Зваживши доводи наведені в заяві про відвід, проаналізувавши письмові матеріали, суд вважає, що вказані потерпілим обставини - не можуть бути визнані в якості підстав для відводу судді, оскільки статтею 75 КПК України визначено підстави для відводу судді, які є вичерпними, проте будь-яких порушення КПК України, які могли б свідчити про особисту заінтересованість в результатах кримінального провадження, або інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 судом не встановлені.

Більш того, суд звертає увагу на те, що це вже 13-й ! відвід судді ОСОБА_4 з боку потерпілого ОСОБА_3 на протязі останнього року в рамках однієї кримінальної справи з огляду на те, що в 6-ти попередніх відводах судді ОСОБА_7 вже було відмовлено з підстав недоведеності зацікавленості судді та неупередженості під час розгляду кримінальної справи, а всі інші заяви про відвід були залишені без розгляду, у зв?язку з чим суд вважає, що чергова заява про відвід ОСОБА_3 - є необґрунтованою, безпідставною та містить прямі ознаки зловживання правом на відвід, про що ОСОБА_7 вже було доведено в попередніх ухвалах суддів Овідіопольського райсуду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 75,81 КПК України, суд
УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000034 за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч.ч. 2,4 ст. 190 КК України залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1