ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/746/23 Справа № 204/119/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 Огли

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2023 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на обґрунтованість та необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту, з метою збереження речових доказів, проведення необхідних оглядів з участю відповідних спеціалістів, призначення відповідних експертиз та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в клопотанні слідчого.

Вимоги апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику сторін по справі, копію ухвали отримано лише 02.03.2023 року.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ні клопотання, ні додані до нього документи, не містять доказів щодо існування обґрунтованої підозри за ч. 1 ст. 246 КК України в тому обямі, що виправдовувало б необхідність втручання у права і свободи особи в частині розгляду клопотання.

Зазначає, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено взагалі ніякої інформації щодо спричинення шкоди. Жодний підтверджених відомостей, що місцем події є ліса, захисні та інші лісові насадження стороною обвинувачення не надано.

Вказує, що за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України вбачається, що з даним клопотанням повинен був звертатись прокурор а не слідчий.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи те, що ухвалу слідчого судді постановлено без виклику сторін по справі, копію ухвали отримано лише 02.03.2023 року, апеляційний суд вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.

Так, клопотанням прокурора та наданими до нього доказами підтверджено, що СВ Покровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 за ч. 1 ст. 246 КК України.

В межах цього провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що це майно відповідає критерію речового доказу, тому підлягає арешту.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане в ухвалі майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу, зазначених в ст. 98 КПК України, визнано ним органом досудового розслідування, що відповідно до ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів, слідчим в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а ризики, визначені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є реальними.

Ці обставини спростовані апелянтом в апеляційній скарзі не були.

Доводи апелянта про те, що в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено взагалі ніякої інформації щодо спричинення шкоди. Жодний підтверджених відомостей, що місцем події є ліса, захисні та інші лісові насадження стороною обвинувачення не надано, не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що дані факти потребують перевірки під час проведення досудового розслідування, з метою забезпечення та збереження вказаного майна і виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України вбачається, що з даним клопотанням повинен був звертатись прокурор а не слідчий, оскільки клопотання погоджено з прокурором.

Інші доводи апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються відповідними доказами у провадженні.

Отже, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не убачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для об`єктивного вирішення провадження, оскільки надані прокурором докази у провадженні доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Водночас слід зазначити, що судове рішення слідчого судді про арешт майна не перешкоджає його власнику або володільцю звернутись до слідчого судді чи суду з клопотанням за правилами ст. 174 КПК України, згідно з якою арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4