Справа № 185/1314/23
Провадження № 1-кс/185/344/23
У Х В А Л А

14 лютого 2023 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Павлограді скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2023 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 384 КК України відносно ОСОБА_4 , яка доглядає за її бабусею ОСОБА_5 та, яка звернулась до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу вчинення нею, ОСОБА_3 , 15.10.2022 року домашнього насильства відносно її бабусі ОСОБА_5 . Проте, постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Тому вважає, що відносно неї ОСОБА_4 вчиняються неправдиві повідомленні до органу поліції, що свідчить про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

У судовому засіданні заявниця підтримала скаргу на доводах та підставах, викладених у скарзі, та просила її задовольнити.

Прокурор, слідчий у судове засіданні не з`явились, проте, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухав заявницю, вивчив скаргу, з наданими до неї матеріалами, а також матеріал ЄО № 26471 від 21.12.2022 року Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, приходжу до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Частиною 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 214 КПК, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Виходячи зі змісту ст. 214 КПК, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу ІІ положення).

Системний аналіз положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До того ж законодавцем розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З наданих матеріалів вбачається, що 16.12.2022 року за реєстраційним номером Б-877 ОСОБА_3 звернулась з заявою до Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, тобто завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Відповідно до довідки інспектора ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 29.12.2022 року про результати розгляду звернення ОСОБА_3 за фактом вчинення неправомірних дій ОСОБА_4 встановлено, що відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, а також обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому 29.12.2022 року за вих. № 48-3523 начальником Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 було повідомлено про те, що при вивченні вказаного матеріалу, слідчим відділом Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області не встановлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Із заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 16.12.2022 року слідує, що ОСОБА_4 , яка доглядає її бабусю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , повідомляє неправдиво поліцію про те, що нею, ОСОБА_3 , вчиняється домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , що дає їй підстави звернутися із заявою про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що дійсно працівниками Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено 15.10.2022 року протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 612 742 про те, що 14 жовтня 2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою мешкання, вчинила сварку з бабусею гр. ОСОБА_5 , в ході якої виражалася на її адресу нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою, чим вчинила домашнє психологічне насильство. Зазначені дії органом внутрішніх справ кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови суду від 22.11.2022 року підставою для закриття провадження по справі стало те, що у матеріалах справи відсутні докази, а саме: свідки події, які б підтвердили обставини вчинення насильства та їх пояснення, а також інші докази, такі, які зроблені та зафіксовані аудіо-відео пристроями. До пояснень ОСОБА_5 суд поставився критично, оскільки вони не є тими доказами, які б підтверджували у сукупності факт вчинення даного адміністративного правопорушення, та вважає її пояснення однобічним суб`єктивним ставленням до особи, яка притягається у даному випадку до відповідальності.

З наведеного вбачається те, що в рамках складеного матеріалу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 не вчиняла дій, які можуть бути кваліфіковані, як завідомо неправдиве показання свідка, потерпілого, завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України, подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Так, відповідно до п. 29 рішення ЄСПЛ в справі «Павлюлінець проти України» від 6 вересня 2005 року суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97).

Отже заявнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією заявнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.

Разом з цим, передбачено необхідність попередньої оцінки слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до ЄРДР за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З огляду на викладене, вважаю, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1