Справа № 463/2263/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/867/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львовів режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах компанії «FISHING COMPANY S.A.» на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання прокурора задоволено. Накладено арешт на майно, а саме: на грошові кошти, що належать Fishing Company S.A. (The Registered Office of the Company is 2nd Floor, Abbott Building, Waterfront Drive, P.O. Box 3169, Road Town, Tortola, VG1110, British Virgin Islands, BVl company number: 247448), які знаходяться на відкритому в банку Zapad banka AD Podgorica (Zapad banka AD Podgorica, Moskovska street, nb. 2b/VII floor, 81000 Podgorica Montenegro, Registered with the Central Register of Business Entities in Podgoriaca Registratration number with the Central Register of Business Entities: 4-0009448, TIN:03032531) рахунку №01297052 та рахунку для міжнародних платежів IBAN:ME2, із забороною відчуження, розпорядження та користування такими грошовими коштами, за винятком видаткових операцій по сплаті дивідендів, податків, зборів, заробітної плати та із можливістю зарахування на зазначений рахунок грошових коштів, що будуть надходити.
Зобов`язано Zapad banka AD Podgorica надати стороні, яка звернулась з ухвалою про арешт майна, інформацію про її виконання та залишок коштів, на які накладено арешт.
Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат ОСОБА_6 в інтересах компанії «FISHING COMPANY S.A.» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2022 року про накладення арешту на грошові кошти, що належать компанії «FISHING COMPANY S.A.», ухвалити нове рішення про відмову в задоволені клопотання прокурора.

Зазначає, що 15.09.2022 отримав копію ухвали, тому вважає, що процесуальні строки не порушено.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що сторона обвинувачення вказує про незаконний рух коштів з рахунків компанії «FISHING COMPANY S.A.» на рахунки інших осіб, однак жодних підтверджуючих документів, які б свідчили, що це якась заборонена діяльність стороною обвинувачення надано не було.
Зазначає, що клопотання про арешт майна подане прокурором без додержання вимог п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України. Також вказує, що прокурором невірно визначено підсудність для звернення із клопотанням.

Печерський районний суд м. Києва та інші районні суди м. Києва на дату винесення ухвали 26.08.2022 функціонували в робочому режимі, тому мали фактичну можливість виконання слідчими суддями своїх повноважень.

Пояснень про зміну підсудності в ухвалі слідчого судді або клопотанні прокурора про арешт майна не наведено.

Звертає увагу на те, що ухвалою Львівського апеляційного суду у справі №463/2263/22 від 12.08.2022 у цьому ж кримінальному проваджені була скасована ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 13.06.2022 про накладення арешту на майно, оскільки судом було порушено правила підсудності.

Адвокат ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивах та просив апеляційні вимоги задовольнити. Щодо поданого клопотання ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги вважає, що останній не наділений повноваженнями на подання відповідної заяви, оскілки не є апелянтом та не є директором компанії «FISHING COMPANY S.A.».

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог заперечив, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону. Додатково вказав, що клопотання подано до належного суду, оскільки наказом директора ДБР від 04.03.2022 №121-дск місцем здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР, визначено місце знаходження ТУ ДБР, розташоване у м. Львові, тому клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000196 підлягає розгляду Личаківським районним судом м. Львова.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_7 , перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає у зв`язку з таким.

Наведені апелянтом доводи поважності пропуску строку апеляційного оскарження підтверджуються матеріалами провадження. Колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням слідчими другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000196 від 22.09.2017 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 367 КК України. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора.

Під час досудового розслідування серед іншого досліджуються обставини щодо зловживання службовими особами Державного агентства меліорації та рибного господарства України, які діючи за попередньою злочинною змовою з директором «FISHING COMPANY S.A.» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами, під виглядом надання юридичних послуг, здійснюють діяльність спрямовану на зменшення прибутку компанії FISHING COMPANY S.A. (The Registered Office of the Company is 2nd Floor, Abbott Building, Waterfront Drive, P.O. Box 3169, Road Town, Tortola, VG1110, British Virgin Islands, BVl company number: 247448)яка зареєстрована за законодавством Британських Віргінських островів та 100 % акцій якої належать державі Україна в особі Державного агентства меліорації та рибного господарства України () та таким чином здійснюють розтрату коштів, які повинні були надійти до бюджету України як дивіденди від діяльності «FISHING COMPANY S.A.».

Предметом злочину передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України в зазначеному кримінальному провадженні є майно у вигляді грошових коштів «FISHING COMPANY S.A.» у тому числі які знаходились (знаходяться) на рахунку № НОМЕР_1 та рахунку № НОМЕР_2 відкриті в банку Zapad banka AD Podgorica Республіки Чорногорія та які використовуються ОСОБА_9 для вчинення кримінальних правопорушень.

18.08.2021 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 , грошві кошти FISHING COMPANY S.A.», які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 та рахунку для міжнародних платежів ІВАN: НОМЕР_2 відкритих в банку Zapad banka AD Podgorica Республіки Чорногорія та які використовуються ОСОБА_9 для вчинення кримінальних правопорушень, визнано речовим доказом (а.с. 126-128).

26 серпня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, розміщені на зазначеному вище рахунку.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000196 від 22.09.2017, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтами в їх доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом, оскільки зазначені грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000196. При цьому слідчим у постанові зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: грошові кошти використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення та були об`єктом кримінально-протиправних дій, оскільки використовувались у протиправній діяльності. Таким чином ці грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Твердження адвоката про ненадання прокурором підтверджуючих документів про незаконний рух коштів з рахунків компанії «FISHING COMPANY S.A.» на рахунки інших осіб, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки вказані обставини належать до фактичних обставин кримінального провадження, а тому такі мають досліджуватися, у випадку, якщо кримінальне провадження надійде до суду, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Розгляд клопотання про накладення арешту на грошові кошти у відсутності їх власника відповідає вимогам ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки у клопотанні прокурор покликався на ризик того, що повідомлення власника майна призведе до втрати речового доказу, шляхом перерахунку коштів на інші рахунки та їх зняття готівкою.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Крім того, накладення арешту на грошові кошти не припиняє права власності ОСОБА_12 на них, а лише тимчасово обмежує таке право.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Не знайшли свого підтвердження й покликання апелянта на недотримання прокурором вимог п.1 ч. 2 ст. 132 КПК України при поданні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000196 до Личаківського районного суду м. Львова.

Як вбачається із змісту клопотання про накладення арешту на майно у такому прокурором обґрунтовано підставність звернення із відповідним клопотанням до Личаківського районного суду м. Львова.
Так зазначено, що наказом директора ДБР від 04.03.2022 №121-дкс місцем здійснення досудового розслідування другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР, визначено місце знаходження Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові.
До матеріалів клопотання також долучено постанову слідчої групи, яка здійснює досудове розслідування, та старшого слідчої групи у кримінальному провадженні №0000196 до яких також входять слідчі другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР (а.с. 12-13).
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відтак, територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежно від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи.

Таким чином відповідно до чинної редакції вказаної норми територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежного від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування, як юридичної особи.

22 березня 2018 року законом № 2367-VІІІ було внесено відповідні зміни до КПК України, які є чинними станом і на сьогодні. Цим законом реєстрацію органу досудового розслідування як юридичної особи як критерій визначення територіальної юрисдикції судів було вилучено. Натомість було встановлено (повернуто) критерій - саме місцезнаходження органу досудового розслідування.

Отже, відповідно до чинної редакції вказаної норми територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежного від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування, як юридичної особи.

Враховуючи, що наказом Директора Державного бюро розслідувань від 04.03.2022 № 121-дск місцем здійснення досудового розслідування другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР, визначено місце знаходження Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, відтак, клопотання прокурора про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться досудове розслідування.
Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційні скарги сторони захисту - без задоволення.

Щодо поданої заяви ОСОБА_8 про відмову від апеляційної скарги поданої адвокатом ОСОБА_6 в інтересах компанії «FISHING COMPANY S.A.» апеляційний суд зазначає наступне.

26.09.2022 до Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах компанії «FISHING COMPANY S.A.» на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26.08.2022. На підтвердження повноважень на подання апеляційної скарги, адвокатом ОСОБА_6 долучено довіреність та ордер. З долученої до матеріалів справи довіреності вбачається, що така видана директором компанії «FISHING COMPANY S.A.» ОСОБА_13 .

У поданій заяві про відмову від апеляційної скарги ОСОБА_14 зазначає, що з 30.08.2022 його призначено на посаду директора компанії «FISHING COMPANY S.A.», тому він на підставі ст. 403 КПК України відмовляється від апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_6 надав копію ухвали Ірпінського міського суду Київської області про забезпечення позову, якою зупинено дію рішення Державного агентства меліорації та рибного господарства України, як акціонера компанії «FISHING COMPANY S.A.» від 29.08.2022 про припинення повноважень та звільнення ОСОБА_9 до набрання законної сили рішення суду. Також зазначив, що відомостей про скасування даної ухвали не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Наведена вище норма дає підстави для висновку проте, що правом на подання заяви про відмову від апеляційної скарги наділена лише особа, яка подала апеляційну скаргу за згодою того в чиїх інтересах відповідна апеляційна скарга була подана, відтак апеляційний суд не знаходить підстав для закриття апеляційного провадження за заявою ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2022 року.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 серпня 2022 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах «FISHING COMPANY S.A.» - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3