30.03.2023
Справа № 642/960/23
Провадження № 1-кс/642/918/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, який у період з 09.02.2021 по 05.09.2022 обіймав посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 31.03.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України за фактом державної зради працівниками Ізюмського РУП ГУНП в області, які з початку вторгнення на територію області військ рф, перейшли на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану та повністю підпорядковуються у своїй службовій діяльності представникам окупаційних військ рф, виконують їх незаконні вказівки та надають всіляку допомогу на тимчасово окупованій території району.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника Головного Управління Національної поліції в Харківській області від 09.02.2021 № 76 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_4 переміщено на посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Вступаючи до лав Національної поліції України, 07.11.2015, ОСОБА_4 присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У період збройного конфлікту, 01.04.2022, збройними силами країни агресора рф окуповано м. Ізюм Харківської області.

У період часу з 01.04.2022 більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на території міста Ізюм Харківської області, будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою надання допомоги ворожій державі рф та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, вступив у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань рф.

В подальшому, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, ОСОБА_4 отримав від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками рф, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, тобто переходу на бік ворога, що виражалося у зайнятті ним посади в окупаційній адміністрації та здійсненні закликів до місцевого населення про перехід на бік ворога та запрошенні осіб на роботу до окупаційної адміністрації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 добровільно погодився активно співпрацювати з представниками окупаційної держави рф та у період часу з липня по серпень 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) був призначений окупаційною адміністрацією на посаду «начальник отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области» з наданням робочого місця у адміністративному приміщенні, розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, 32.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, у серпні 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись на території ринку м. Ізюм (Харківська область, м. Ізюм, в`їзд Ринковий, 3), у денний час доби, повідомив громадянину ОСОБА_8 про те, що обіймає посаду в окупаційній адміністрації та здійснив заклик до останнього перейти на бік ворога і також обійняти посаду в зазначеній адміністрації. При цьому, користуючись наданими повноваженнями, як представника окупаційної влади, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 про можливість «підібрати» йому посаду, проте, останній відмовився.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією міста Ізюм Харківської області, 27.08.2022 ОСОБА_4 , діючи як «начальник отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области», у письмовій формі звернувся до «и.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_9 » з проханням надати доступ до інформації про право власності на ставки та інші водні об`єкти на території Ізюмського району Харківської області, обґрунтовуючи це необхідністю проведення інвентаризації водних об`єктів.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги вірно служити Українському народу, забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади рф, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Ізюм Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з рф, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинив діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

27.03.2023 у кримінальному провадженні № 0000413, відповідно до ст. ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.10.2022, який обіймав посаду начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та повідомив, що влітку 2022 року, коли він перебував у окупованому м. Ізюм Харківської області, на місцевому ринку зустрів ОСОБА_4 і останній повідомив, що працює начальником екологічного відділу і запропонував йому «підібрати» посаду, на що ОСОБА_8 відмовився; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.01.2023, який повідомив, що у період окупації працював у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» по вул. Покровській у м. Ізюм. В цій же будівлі, був розміщений відділ екології при окупаційній адміністрації, яким керував чоловік на ім`я ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 20.01.2023, який впізнав у ОСОБА_4 чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який керував відділом екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.02.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР ЮГ», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм, де також був кабінет «Екологія міста Ізюм» підрозділу незаконної адміністрації. Начальником цього відділу був ОСОБА_13 , який працював у серпні 2022 року; - протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як начальника відділу екології при окупаційній адміністрації; - протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.02.2023, який повідомив, що влітку 2022 року, у період окупації м. Ізюм, працював сторожем у організації «ВОХР», що була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. Там же був відділ екології при окупаційній адміністрації, в якому працював чоловік, якого свідок може впізнати; - протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 17.02.2023, який впізнав у ОСОБА_4 чоловіка, який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації у серпні 2022 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26.01.2023, яка повідомила, що у період окупації працювала у організації «ВОХР» бухгалтером. Вказана організація була розташована у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм. В цьому ж приміщенні був розташований відділ екології підрозділ незаконної адміністрації, в кому працював чоловік, якого свідок може впізнати; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 26.01.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, що працював у відділі екології при окупаційній адміністрації; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_16 від 17.02.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , що у період з кінця липня 2022 року по початок вересня 2022 року працював у організації екології у приміщенні готелю «Кремянець» у м. Ізюм; - протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_17 від 23.01.2023, яка впізнала ОСОБА_4 як чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який працював у відділі екології при окупаційній адміністрації м. Ізюм в Харківській області та виконував свої обов`язки у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; - протоколом огляду приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 від 23.02.2023, в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема, полімерний скорозшивач з вставкою «Исходящие», з файлами, в одному з яких знаходиться «Служебная записка начальника отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_4 » на ім`я «И.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_9 » з підписом, виконаним від руки чорнилом синього кольору та приміткою «вх.№ 260 от 27.08.2022» на 1 (одному) арк; «Журнал регистрации исходящей корреспонденции» Отдела природных ресурсов и экологии (загальний зошит 96 арк.); іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, органом досудового розслідування обґрунтовано інкриміновано ОСОБА_4 вчинення особливо тяжкого умисного злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватись від органів досудового розслідування та суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити вищезазначені дії.

Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: -тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на свідків та перешкоджання розгляду судом справи іншим чином унеможливлює обрання йому іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 тимчасово окуповану територію м. Ізюм Харківської області добровільно, з іншими працівниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, не залишив, співпрацював з окупаційною адміністрацією, був затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України, є всі підстави вважати, що він і надалі намагатиметься переховуватися від органу досудового розслідування. Також, тривалий час ОСОБА_4 є працівником Національної поліції, він володіє тактикою і методами правоохоронної діяльності, методикою проведення негласних оперативно-розшукових заходів і може використати свої знання та досвід на шкоду органу досудового розслідування.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тому, у даному випадку інший, більш м`який запобіжний захід не тільки унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а навпаки є підґрунтям для подальшого переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Вказані обставини створюють передумови уникнути підозрюваного від кримінальної відповідальності переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

Для запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою недопущення його ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: - органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, зокрема, у тому, що він перейшов на бік ворога ЗС РФ в умовах воєнного стану. Зазначене обумовлює те, що підозрюваний, імовірно, може вживати заходів (як на окупованій, так і підконтрольній Україні території) з тим, щоб знищити службові документи, які були складені ним, як представником незаконного органу окупаційної адміністрації РФ.

Зазначене обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Незаконно впливати на свідків: -підозрюваному ОСОБА_4 достовірно відомі місця проживання співробітників правоохоронних органів, ветеранів АТО/ООС, які він міг повідомляти представникам окупаційних військ.

З огляду на це, під ґрунтом несення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, не можна виключати об`єктивного ризику здійснення ОСОБА_4 тиску та впливу на свідків, з метою схилення їх до надання неправдивих показань, у тому числі висуненням погроз спричинення шкоди здоров`ю або позбавленням життя. Зазначений ризик підвищується з тих підстав, що ОСОБА_4 , співпрацював з окупаційними військами, може бути озброєний, і в силу тривалого часу заняття посади у Національній поліції, володіє навичками застосовування вогнепальної зброї і прийомів рукопашного бою.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: -підозрюваному ОСОБА_4 достовірно відомі способи і методи проведення оперативно-розшукової діяльності і досудового розслідування. Не можна виключати існування об`єктивного ризику того, що підозрюваний може використати свої знання і навички не для здійснення свого захисту у встановленому законом порядку, а з метою штучного створення доказів своєї невинуватості, у тому числі виготовлення документів, які спростовуватимуть підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, впливу на сторонніх осіб з метою їхнього подальшого допиту з тим, щоб вони надали недостовірні показання, тощо.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється: -існує цілком обґрунтоване припущення, що внаслідок співпраці з ворогом, підозрюваний може вчиняти кримінальні правопорушення проти населення, зокрема, патріотично налаштованих громадян, у тому числі вчиняти злочини проти їх життя і здоров`я, власності тощо.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжним заходом є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Також, в абзаці 8 частини 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним його обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити ОСОБА_4 .

Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 тому, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та послався на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, провину не визнає, зазначив, що діяв в межах крайньої необхідності.

Захисник проти задоволення клопотання також заперечував, зазначивши, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного,

обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4 ) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, даний злочин є особливо тяжким.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується: - протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.10.2022, який обіймав посаду начальника сектору превенції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.01.2023; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 20.01.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.02.2023; - протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 17.02.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.02.2023; - протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_14 від 17.02.2023; - протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26.01.2023; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_15 від 26.01.2023; протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_16 від 17.02.2023; - протоколом пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками свідку ОСОБА_17 від 23.01.2023; - протоколом огляду приміщення готелю «Крем`янець», розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, 32 від 23.02.2023, в ході якого було виявлено та вилучено, зокрема, полімерний скорозшивач з вставкою «Исходящие», з файлами, в одному з яких знаходиться «Служебная записка начальника отдела природных ресурсов и экологии Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_4 » на ім`я «И.о. Главы Военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_9 » з підписом, виконаним від руки чорнилом синього кольору та приміткою «вх.№ 260 от 27.08.2022» на 1 (одному) арк; «Журнал регистрации исходящей корреспонденции» Отдела природных ресурсов и экологии (загальний зошит 96 арк.); іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно ч.6 ст.12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою; у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 через тяжкiсть вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На підставі викладеного встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частинами ст. 194 КПК України, а саме: наявнiсть обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Застосування iнших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, починаючи з 24.02.2022 року, відповідно до Указу Президента України ОСОБА_18 №64/2022, в Україні введено воєнний стан.

Однак, ОСОБА_4 незважаючи на теперішню складну теперішню ситуації в країні, вчинив особливо тяжкий злочин, що свідчить про те, що підозрюваний є суспільно небезпечною особою, у якої, крім іншого, відсутні будь-які моральні, людські та етичні цінності.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, раніше не судимий, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Таким чином слідчий суддя вважає, що подане клопотання слідчого достатньо мотивоване та підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 є недоцільним.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.05.2023, без визначення застави.

Термін дії ухвали до 25.05.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1