Провадження № 1-кп/127/1119/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 03.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,

потерпілої: ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

У ході судового провадження прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_5 раніше судимий, на даний час обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше неодноразово судимі, обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, а тому обвинувачені можуть і надалі продовжувати вчинювати злочини, можуть переховуватись від суду, а також обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_5 поклались на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_12 заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора та просила суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_11 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та просив суд скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки останній на даний час відбував максимальну міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та підлягає негайному звільненню з під варти.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його з під варти негайно.

Суд вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання прокурора, захисника та матеріали кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення

Глава 18 КПК України визначає мету та підстави застосування запобіжних заходів, роз`яснює загальні положення, визначає обставини, що враховуються при обранні, продовженні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

З вказаного слідує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає вимогам КПК України, але й постановлено з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2017 відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд крім наявності ризиків зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини у тому числі зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, проживає без реєстрації, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, він може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 до затримання не працював, не мав постійного джерела доходів, проживав без реєстрації, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не працюючий, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу.

Суд вважає, що прокурором доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 не працюючий, не має постійного джерела доходів, він може продовжувати вчинювати інші злочини, може впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання захисника ОСОБА_11 на те, що обвинувачений ОСОБА_7 відбув максимальну міру покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 187 КК України та підлягає негайному звільненню з під варти суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 на даний час засуджений Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, вказаний вирок набрав законної сили та був звернений до виконання, однак не виконувався у зв`язку із тим, що у даному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд звертає увагу на те, що у разі доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та відповідно ухвалення обвинувального вироку відносно останнього, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 буде призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового або повного складання покарань.

З урахуванням викладеного, обвинуваченому ОСОБА_7 у разі доведеності вини може бути призначено покарання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України більше ніж 10 років позбавлення волі, як передбачено санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, а тому обвинувачений ОСОБА_7 не відбув максимальну міру покарання та не підлягає негайному звільненню з під варти, а твердження захисника ОСОБА_11 є не обґрунтованими.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. відповідно до ухвали суду не перестали існувати та не зменшились, а тому підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 а у клопотанні захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24.03.2023 включно.

У клопотанні захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24.03.2023 включно.

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24.03.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання та вручення обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: