КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/3994/16-к
Провадження № 1-о/552/2/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтава заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд ухвали Ленінського районного суду м. Харків від 13.04.2021 року у справі № 642/3994/16-к, провадження № 1-кп/642/472/21 за виключними обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Полтави звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 із заявою про перегляд ухвали Ленінського районного суду м. Харків від 13.04.2021 року у справі № 642/3994/16-к, провадження № 1-кп/642/472/21 за виключними обставинами, обгрунтовуючи тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 у справі №642/3994/16-к, провадження №1-кп/642/472/21, прийнято рішення про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 212 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасовано кримінальну відповідальність та цро закриття кримінального провадження № 0000198 від 14.11.2014. Обвинувачений ОСОБА_5 категорично заперечував проти закриття кримінального провадження, з нереабілітуючих підстав. 08.06.2022 рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі №3-20/2021- (40/21) за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 частини першої статті 284 КПК України (справа щодо презумпції невинуватості), визнано оспорюваний припис Кодексу неконституційним.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення заяви, вважає її безпідставною та необгрунтованою.

Заявник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду заяви в судове засідання не з`явилися не повідомивши суду причин своєї неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Суд, заслухавши заперечення прокурора, дослідивши матеріали заяви та кримінального проадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 року кримінальне провадження № 0000198 від 14.11.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасовано кримінальну відповідальність, цивільний позов прокурора залишено без розгляду.

Відповідно до обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 в період з 2005-2009 роки умисно ухилився від сплати до державного бюджету України податку на доходи з фізичних осіб у сумі 501932,90 грн.

На час інкримінованих ОСОБА_5 дій, мінімальна сума ухилення від сплати податків у значних розмірах як ознака злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, повинна була становити не менше 1 003 500 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Згідно з резолютивною частиною Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 08.06.2022 № 3-20/2021 (40/21), ухваленого за конституційною скаргою ОСОБА_6 , визнано неконституційними п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України та такими, що втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України». Окрім цього у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про чинність Закону України «Про Рахункову палату», офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа № 1-31/2000) визначено, що рішення КСУ мають пряму дію. Таким чином, аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» дає підстави дійти висновку про те, що рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ.

Тобто рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи із ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, вже встановленої остаточним судовим рішенням (п. 9.9 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 922/1391/18).

У тексті рішення Конституційного Суду України від 08.06.2022 № 3-20/2021 (40/21) відсутні положення, які б дозволили зробити висновок про його поширення на правовідносини, які припинилися на момент його ухвалення. Натомість у резолютивній частині цього рішення чітко вказано про те, що положення п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

На день прийняття рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 212 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України вказану норму КПК України не було визнано неконституційною.

На момент розгляду справи Ленінським районним судом м. Харкова, ухвала суду від 13.04.2021 року, застосовано чинні на той час норми КПК України. Рішення Другого сенату КСУ № 3- 20/2021 (40/21) за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо визнання неконституційним п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке заявник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 вважає виключною обставиною, ухвалено 08.06.2022 року. На момент ухвалення вищезазначеного рішення Конституційним Судом України кримінальнопроцесуальні відносини у аналізованому провадженні вже припинилися, а тому дія рішення КСУ не може поширюватися на ці правовідносини, оскільки вони виникли та закінчилися до його ухвалення.

За таких обставин, оскільки рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію, тобто поширюється на правовідносини, що виникли або тривають після його ухвалення, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за виключними обставинами необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 459-467 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд ухвали Ленінського районного суду м. Харків від 13.04.2021 року у справі № 642/3994/16-к, провадження № 1-кп/642/472/21 за виключними обставинами залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтава протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1