Номер провадження: 11-кп/813/1978/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.10.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження №0000539 від 07.05.2021 року за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Івано-Франківської області, Долинського району, с. Княжолука, українки, громадянки України, не заміжньої, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, без постійного місця мешкання в м. Одесі, раніше судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у кримінальному провадженні №0000539 від 07.05.2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів до 14.11.2022 року включно із визначенням застави у сумі 90800 грн. (у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб).
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 посилається на те, що прокурором не доведено порушення обвинуваченою положень ст.177 КПК України та п.2,3 ч.1 ст194 КПК України в повному обсязі. Вимоги мотивує тим, що під вартою перебуває вже 14 місяців, а тому виявити порушення обвинуваченою ст.194 КПК України неможливо. Також є необґрунтованим та безпідставним посилання суду про відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків. Просить ухвалу суду від 16.09.2022 року скасувати та змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною, винесеною з порушенням вимог КПК, тобто без врахування ст.7, 176-178, 183 КПК України. Просить скасувати ухвалу від 16.09.2022 року та змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Інші учасники судового провадження ухвалу про продовження строку запобіжного заходу не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
14.01.2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою».

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.392 КПК України - ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК України (доповнено згідно із Законом №1027-IX від 02.12.2020 року).
Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 29 Конституції України - ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000539 постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та обгрутовано встановив, що ризики, які встановлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, раніше неодноразово судима, докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом в повному обсязі, а тому існують ризики того, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які ще не допитані, чи вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливістьзміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший, не пов`язаного з триманням під вартою.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну відносно неї запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою та посилання про наявність у неї міцних соціальних зав`язків (а саме бажання знайти житло та хвилювання за батьків та неповнолітнього сина) суд апеляційної інстанції до уваги не бере, вважає що такі спростовуються матеріалами кримінального провадження, обгрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, неодноразовим притягненням ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності.

Доводи про сторони захисту про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту апеляційний суд відхиляє, оскільки захисником не надано доказів, які б свідчили про зменшення або зникнення встановлених ризиків, а також про наявність у обвинуваченої міцних соціальних зав`язків, які б у сукупності вказували на можливість обрання обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити апелянтам, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченої під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а обвинувачена та її захисник не позбавлені можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання її під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував всі обставини, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, яка би в повній мірі забезпечила запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України

Апеляційний суд приймає до уваги, що кримінальне провадження триває, судове провадження не завершено, свідки та потерпілі підлягають безпосередньому допиту судом та суд має дослідити докази у справі, а тому оцінивши в сукупності тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, загрозу призначення суворого покарання, характер вчинених дій, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої під час проведення судового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення судового провадження.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої. Доводи викладені в апеляційних скаргах обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами кримінального провадження. З цих підстав, колегія суддів вважає прийняти рішення, яким ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 16.09.2022року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - залишити без зміни, подані апеляційні скарги - без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2022 року, якою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів до 14.11.2022 року включно із визначенням застави у сумі 90800 грн. (у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) у кримінальному провадженні №0000539 від 07.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: