КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/934/23 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2909/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що розташований за адресою: 08631, Київська область, Фастівський район, смт. Глеваха, вул.Павлова, 7, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 14 травня 2023 року включно.

Захисник ОСОБА_6 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді передання на піклування близьким родичам, а саме його батькам, які є потерпілими у кримінальному провадженні, з обов`язковим лікарським наглядом, негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначив, що судом не враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не має наміру переховуватися, впливати на свідків та потерпілих. Безпосередніх свідків конфлікту немає. Підзахисний необґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину та не визнає вину у вчиненому. Він захищався від системного психологічного знущання над ним з боку батьків, а в день - конфлікту - від їх фізичного насильства. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для застосування до нього такого запобіжного заходу та сторона захисту має намір довести його невинуватість. ОСОБА_6 має постійне місце проживання у м. Києві, є киянином, відповідно має соціальні зв`язки у місті. Відповідно до ст.. 508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом, зокрема, такий запобіжний захід як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Розгляд питань, пов`язаних із застосуванням запобіжних заходів та їх продовження, регламентований главою 18 КПК України. Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Встановлено, що органом досудового розслідування щодо ОСОБА_6 подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у зв*язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки вчиненні ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Сторона обвинувачення згідно оскаржуваної ухвали посилалася на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати. Суд першої інстанції, враховуючи висновки експертизи та наявні ризики, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, з чим погоджується і апеляційний суд.

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті "е". У своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися "психічно хворою" та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах "Анатолій Руденко проти України" від 17 квітня 2014 року, "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року). Відповідно до оскаржуваної ухвали суду 27.01.2023 року відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до 27.03.2023 року. Під час проведення досудового розслідування Державною установою «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, згідно якої висновком судово-психіатричного експерта №775 від 12.12.2022 року, встановлено, що у теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії (F23.1 - згідно з МКХ-10) на тлі психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності, у теперішній час утримання (F19.20 - згідно МКХ-10) і за психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_6 виявляє ознаки гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії на тлі психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності, у теперішній час утримання.

У період кримінального правопорушення (01.11.2022 року), в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , останній виявляв ознаки гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії на тлі психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності, у теперішній час утримання і за психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними

Колегія суддів приймає до уваги тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, а також те, що потерпілими в даному кримінальному провадженні є батьки ОСОБА_6 , які відповідно до оскаржуваної ухвали думку прокурора підтримали та просили суд продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу. У зв`язку із цим та з огляду на наведені висновки експертизи, наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України, зміна ОСОБА_6 запобіжного заходу з поміщення до психіатричного закладу на передання його на піклування батькам, є неможливим. Доводи адвоката про непричетність ОСОБА_6 , який захищався від фізичного насильства в день конфлікту, є безпідставними, оскільки на даному етапі провадження встановлення обставин справи, причинно-наслідкового зв`язку між діями особи та наслідками є завданням судового розгляду. При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу суд повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення суспільно-небезпечного діяння вірогідною та достатньою для застосування, продовження щодо особи обмежувальних заходів.

Не вбачає колегія суддів переконливими посилання захисника на наявність у ОСОБА_6 соціальних зв`язків та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи вище наведені висновки експертизи та суду, відповідно до якої ОСОБА_6 , враховуючи клінічний перебіг наявних у ОСОБА_6 значно виражених психічних порушень (у вигляді галюцинаторно-параноїдної симптоматики з агресивними гомоцидними діями по відношенню до оточуючих та відсутністю критики до свого стану), за психічним станом у теперішній час ОСОБА_6 становить особливу суспільну небезпеку і потребує поміщення в спеціальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, про що просить захисник, принаймні на даний час судового розгляду, колегія суддів не вбачає. За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4