справа № 208/6118/22
№ провадження 1-кс/208/1598/22
УХВАЛА
Іменем України

21 листопада 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перекладача Ель ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0000650 від 14.09.2017 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Палестини, палестинця, непрацюючого, без визначеного місця проживання, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чп.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що згідно ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.09.2022 строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено до 24.11.2022. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.04.2020 продовжено до 10.07.2020, але враховуючи, що обвинувальний акт 29.05.2020 у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 направлявся до суду та в подальшому був повернутий і досудове розслідування поновлено, то строк досудового розслідування спливає 01.01.2023. Враховуючи те, що строк досудового розслідування закінчується 01.01.2023, а строк тримання під вартою 24.11.2022, завершити досудове розслідування до вказаного строку, тобто до 24.11.2022 не є можливим, оскільки необхідно усунути невідповідності, які викладені в ухвалі Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.10.2022 , окрім цього необхідно:

-виконати вимоги ст. 290 КПК України;

-скласти реєстр матеріалів досудового розслідування;

-скласти та затвердити обвинувальний акт у кримінальному провадженні;

-здійснити письмовий переклад обвинувального акта, та реєстру матеріалів досудового розслідування, переклад інших документів, які будуть складені під час досудового розслідування, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не володіє державною мовою, якою ведеться кримінальне провадження, а володіє лише арабською мовою, для чого необхідно тривалий час.

Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що ризики, наведені слідчим в клопотанні, не підтверджені, просив змінити відносно підозрюваного запобіжний захід на домашній арешт.
ЗахисникОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників та заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Слідчий суддя, вислухавши прокурора, підозрюваного, захисників, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
В провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000650 від 14.09.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В межах даного провадження, 10 січня 2020 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 13 січня 2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 09 березня 2020 року включно. 24.01.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
03.03.2020 року постановою керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців (до 10.04.2020 року).
Ухвалою слідчого судді від 04 березня 2020 року продовжено строк тримання під вартою до 09.04.2020р. включно.
Як вбачається з досліджених матеріалів клопотання та кримінального провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується протоколом огляду місця події від 14.09.2017 року, протоколом огляду трупа від 14.09.2017 року, висновком експерта № 216 від 27.11.2017 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 10.09.2019 року, протоколами допиту свідків, протоколом огляду предмету від 14.06.2019р.,висновком комісійної судово-медичної експертизи № 12-Д від 14.01.2020 року.

Фактичні дані щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, слідчий суддя, виходячи з покладених на нього повноважень та обов`язків, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для продовження відносно неї запобіжного заходу, що узгоджується з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання слідчого, доходить до висновку про наявність достатньої кількості доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя вважає реальними, доведеними, та такими, що не перестали існувати, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у випадку доведеності його вини йому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, не має достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від найсуворішого покарання, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, обізнаний з особами потерпілої ОСОБА_10 та свідків, їх персональними даними, у тому числі з матеріалів кримінального провадження та може впливати на них з метою ухилення від кримінальної відповідальності або з метою суттєвого зменшення рівня її тяжкості, нівелювання або зменшення доказової бази сторони обвинувачення.
Також, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідністю складення обвинувального акту, переклад процесуальних документів на мову, якою володіє підозрюваний, виконання вимог ст. 290 КПК України.
Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.1993 року у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка.
Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи, що санкція п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого ухвалою слідчого судді від 13 січня 2020 року.
ЄСПЛ у рішеннях від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку слідчого судді, жоден із запобіжних заходів, менш тяжчий ніж тримання під вартою, в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків та не нівелює ризики переховування його від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя дійшов висновку за можливе не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення у скоєні якого підозрюється ОСОБА_9 , вчинено із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити в межах кримінального провадження № 0000650 від 14.09.2017 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 01 січня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1