Справа № 561/219/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року смт Зарічне

Слідчий суддя Зарічненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне клопотання прокурора в кримінальному провадженні начальника Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 0000034 від 21 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2023 року прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням у якому просив обрати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_4 20 лютого 2023 року приблизно о 17.00 год, перебував біля магазину «Берізка», що в с. Борове, Вараського району, Рівненської області, де разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживав міцні алкогольні напої.

В ході розмови ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 та з метою здійснення йому помсти запропонував ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, вчинити незаконне викрадення ОСОБА_10 , жителя с. Борове, Вараського району, Рівненської області, примусово вивезти його за межі вказаного населеного пункту для заподіяння йому невизначеного кола тілесних ушкоджень, на що останні погодились.

Після цього, на виконання усної домовленості, приблизно о 18.50 год ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на автомобілі марки «OPEL VEСTRA» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 приїхали до домоволодіння в якому проживав ОСОБА_10 , котре знаходиться по АДРЕСА_2 .

Приблизно о 19.00 год ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 увійшли до вказаного будинку та, застосувавши фізичне насильство відносно ОСОБА_10 , здійснили незаконне відкрите викрадення ОСОБА_10 , а саме всупереч його волі вивели ОСОБА_10 з будинку без взуття та верхнього одягу і силоміць помістили його до багажного відділення автомобіля марки «OPEL VEСTRA», з номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_4 та перевезли за межі населеного пункту в напрямку с. Лисичин, Вараського району за 2 км від с. Борове, де ОСОБА_6 , приблизно о 19.10 год, надавши можливість ОСОБА_10 самотужки вилізти із багажного відділення автомобіля, умисно заподіяв для ОСОБА_10 не менше 3 ударів руками та не менше 2 ударів ногами в голову останнього, тобто в життєво важливі органи, свідомо допускаючи можливість заподіяння смерті останньому.

Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 умисно заподіяли не менше ніж по одному удару ногою кожен по тулубу ОСОБА_10 .

У подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знову силоміць та всупереч його волі помістили ОСОБА_10 до багажного відділення вищевказаного автомобіля, на якому під керуванням ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 перевезли ОСОБА_10 на відкриту для загального доступу ділянку місцевості, яка знаходиться біля церкви, що розташована по АДРЕСА_1 .

У вказаному місці, ОСОБА_6 приблизно о 19.25 год дістав за одяг ОСОБА_10 з багажника та умисно заподіяв йому не менше 2 ударів руками та не менше 2 ударів ногами в ділянку голови останнього, тобто в життєво важливі органи, свідомо допускаючи можливість заподіяння смерті останньому. Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 умисно заподіяли не менше ніж по одному удару ногою кожен по тулубу ОСОБА_10 .

Приблизно о 19.30 год, вважаючи домовленість виконаною ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 покинули ОСОБА_10 на вказаній ділянці місцевості, залишивши місце події на зазначеному автомобілі та продовжили розпивати алкогольні напої.

ОСОБА_10 був незаконно викрадений, незаконно переміщений та всупереч його волі вимушений був перебувати в місці, визначеному особами, які здійснили його викрадення в приблизний проміжок часу з 19.00 год по 19.30 год, однак після звільнення його, внаслідок отриманого ним комплексу тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, перебував у безпорадному стані, був позбавлений можливості самостійно пересуватись та помер на місці події.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 146 КК України.

Вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, слідчим експериментом з ОСОБА_4 .

Існування ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор доводить, тим що ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор доводить тим, що оскільки судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із домашнім арештом, ОСОБА_4 буде чинити тиск на потерпілого, та свідків, оскільки проживають в одному населеному пункті, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх до зміни показів або до дачі неправдивих показів.

В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурор покликається на те, що застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного ОСОБА_11 , а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави судом може не обиратись у разі вчинення особою злочину із застосування насильства.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили застосувати нічний домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 співпрацює зі слідством, утримує своїх пенсіонерів батьків, та жодного наміру переховуватися від слідства чи впливати на свідків не має.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

24 лютого 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, а саме у викраденні людини за попередньою змовою групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Цей стандарт доказування є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Враховуючи викладене, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, немає міцних соціальних зв`язків, неодружений, є особою молодого віку, утриманців немає, офіційно не працює і не навчається, раніше не судимий, а тому підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово наявні.

В судовому засіданні прокурор довів, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, окрім цілодобового домашнього арешту для запобігання ризикам, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України будуть недостатніми. Застосування саме цілодобового домашнього арешту унеможливить спілкування підозрюваного з потерпілим, унеможливить ним пошук свідків, які на даний час є недопитаними, та забезпечить його явку до слідчого та суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 181 КПК України.

З матеріалів наданих до клопотання вбачається, що останнім днем строку досудового розслідування є 22 квітня 2023 року, а відтак запобіжний захід слід застосувати у межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 193-197, 205, 309, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за його місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, терміном до 22 квітня 2023 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати до слідчого СВ ВП № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, прокурора та суду за кожною їх вимогою.

Встановити строк дії ухвали до 22 квітня 2023 року включно у межах строку досудового розслідування.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання ВП № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1