ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/311/23 Справа № 712/198/23 Категорія: ч.2 ст.309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 08 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцяь м. Черкаси, громадянина України, українця, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 18.03.2022 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом приєднання до вищевказаного покарання частково приєднано ОСОБА_8 покарання призначене вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.03.2022 у вигляді 6 (шести) місяців обмеження волі, з урахуванням ст.72 КК України остаточно призначити до відбування 1 (один) рік 3 (три) місяці позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з 09.012023 по 08.02.2023 з урахуванням ч.5 ст.72КК України, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 1 день позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 09.02.2023.

До набуття вироку законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишений без змін (тримання під вартою).

Стягнуті процесуальні витрати на користь держави з ОСОБА_8 в сумі 755,12 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України,

встановила:

Вироком районного суду ОСОБА_8 , будучи особою раніше засудженою протягом року за ч. 1 ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту психотропної речовини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу та місці, умисно придбав, шляхом знахідки, без мети збуту, один поліетиленовий пакет із вмістом психотропної речовини та з моменту придбання зберігав його при собі, без мети збуту, для особистого вживання до 23.08.2022 до 10 години 15 хвилин.

В подальшому, 23.08.2022 о 10 годині 15 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Черкаси, вул. Академіка Корольова 16/1, був помічений та зупинений працівниками поліції, під час спілкування з якими повідомив, що має при собі заборонені речовини, а саме в лівій кишені штанів один поліетиленовий пакет з вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, по прибуттю працівників слідчої оперативної групи Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області у присутності понятих, захисника та інших учасників, під час затримання в порядку ст. 298-2 КПК України, ОСОБА_8 самостійно видав працівникам поліції, з лівої кишені власних штанів один поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, який був вилучений та у якому відповідно до висновку експертизи № СЕ-19/124-22/9252-НЗПРАП від 08.12.2022 знаходяться речовини, що містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса якої (в перерахунку на амфетамін-основу) становить 0,195 г.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок районного суду скасувати та постановити справедливий вирок. При цьому зазначає, що вину в інкримінованому злочині визнав під тиском слідчих органів. Пакет з білою речовиною він знайшов, що було в пакеті він не знає. На вимогу працівників поліції віддав знайдений пакет, при цьому понятих не було, будь-яких процесуальних документів про видачу пакету з невідомим порошком не складалися та не проводилась відеофіксація цієї обставини.

Посилання суду на відеофіксацію його затримання, як на доказ винуватості, є необ`єктивним, так як затримання ОСОБА_9 та видача знайденого пакету відбувалася раніше, без участі понятих, на безлюдному пустирі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ці вимоги закону судом в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно за ч. 2 ст.309 КК України незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно та об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що вирок районного суду суровий, який ґрунтується на припущеннях, відсутні об`єктивні докази його винуватості - є безпідставними, які спростовуються належними та допустимими доказами.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення детально були розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме:

-показами обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснив, що дійсно знайшов, без мети збуту один поліетиленовий пакет із вмістом психотропної речовини та з моменту придбання зберігав його при собі для особистого вживання до 23.08.2022 до 10 години 15 хвилин.

-даними протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_8 був затриманий 23.08.2022 о 10-15 год. у присутності понятих, добровільно із лівого карману штанів дістав 1 п/п з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку як пояснив останній знайшов та зберігав для власного вживання та відеозаписом затримання.

-даними висновку експерта від 08.12.2022 № СЕ-19/124-229252-НЗПРАП, згідно якого порошкоподібна речовина білого кольору, яка надана на експертизу, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін. Маса психотропної речовини амфетаміну становить 0,195 г.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що останній визнав свою вину під тиском слідчих органів, не заслуговують на увагу та не підтверджуються будь-якими доказами.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснив, що тиск слідчих органів виразився в нетактовній поведінці поліцейських під час його затримання.

Колегія суддів вважає, що вищевказане у даному випадку не перешкоджає апеляційному розгляду та ухвалення кінцевого судового рішення по суті поданої апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_11 скаржиться на нетактовну поведінку працівників поліції під час його затримання та доставки до поліцейського відділу.

Дані обставини не відносяться до стадії досудового розслідування факту незаконного зберігання ОСОБА_9 психотропної речовини, збирання доказів та вчинення слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що сама по собі нетактовна поведінка працівників поліції на яку вказує ОСОБА_11 не відноситься до поняття «недозволені методи ведення слідства» та не є підставою для внесення даних в ЄРДР та на проведення перевірки в рамках кримінального провадження. Крім того під час допиту в суді першої інстанції ОСОБА_11 вину визнав повністю, щиро розкаявся, що було йому враховано в якості обставини, що пом`якшує покарання.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_11 під час розгляду в суді першої інстанції спочатку винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав частково, однак в ході розгляду справи вину визнав повністю та підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені органами досудового розслідування.

Згідно даних протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 23.08.2012 року затриманий ОСОБА_11 добровільно видав із лівого карману штанів дістав 1 п/п з порошкоподібною речовиною білого кольору , яку останній знайшов та зберігав для власного вжитку, що поміщено до сейф пакету РSР 1125104 (а.к.п.67-68), що також підтверджується відеозаписом затримання. Даний протокол складений відповідно до норм КПК України, уповноваженою службовою особою, в присутності захисника та понятих, в якому викладені підстави затримання, повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого, підписи затриманої особи та його захисника. Жодних заперечень під час застосування тимчасового запобіжного заходу у виді затримання, ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_12 не висловлювали. При цьому під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції, заперечень з приводу затримання обвинуваченого, підтвердженого відеозаписом від обвинуваченого також не надходило.

Не визнання винуватості ОСОБА_11 в інкримінованому діянні в суді апеляційної інстанції, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_11 міри покарання, то місцевий суд з дотриманням Загальної частини в межах Особливої частини кримінального закону, врахувавши особу обвинуваченого, який в період іспитового строку знов вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, якій ніде не працює, вчинив нетяжкий злочин, один епізод злочинної діяльності, на спеціальних обліках не перебуває в суді першої інстанції, вину визнав повністю, із врахуванням обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.71 КК України - 1 (один) рік 3 (три) місяці позбавлення волі, що є практично мінімальним розміром у виді позбавлення волі, передбаченим санкцією даної статті, в тому числі із застосуванням положень ст.71 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на вимогах закону.

При цьому колегія суддів зауважує, що призначений вид і розмір покарання повинен ґрунтуватися на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом вимог статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Смику покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, п.4 ч.1 ст. 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 08 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_8 , термін попереднього ув`язнення з 09.01.2023 по 11.04.2023 з розрахунку день за день.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - суддя -

Судді -