ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 від 13.06.2019 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000487 у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000487 у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору, з підстав його невідповідності вимогам КПК України.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд вказав, що при складанні обвинувального акту не дотримано вимоги ст. 291 КПК України, а саме обвинувальний акт містить правову кваліфікацію пред`явленого обвинувачення, яка не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 364 КК України.

При цьому судом зазначено, що обвинувальний акт містить відомості про спричинення матеріальної шкоди державі, а прокурором подано позов в інтересах держави в особі Державної податкової служби, втім в пред`явленому обвинуваченні не конкретизовано особу, якій спричинено тяжкі наслідки.

Судом вказано, що ці недоліки порушують передбачене ст. 42 КПК України право обвинувачених знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення вони обвинувачуються, у зв`язку із чим було прийняте рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та призначити новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала суду є необгрунтованою та невмотивованою, оскільки обвинувальний акт у даному кримінальному провадження відповідає вимогам ст. 291 КПК України щодо структури, форми складання та затвердження, зокрема у ньому міститься виклад фактичних обставин і формулювання обвинувачення щодо кожної обвинуваченої особи із зазначенням статті та частини статті Кримінального кодексу України, при цьому зазначено про завдану внаслідок злочину шкоду державним інтересам. Вважає, що відсутність саме у формулюванні обвинувачення посилання на особу, якій спричинено тяжкі наслідки, не перешкоджає повному розумінню обвинуваченими суті обвинувачення.

Акцентує увагу на тому, що у відповідності до положень ст. 338 КПК України, прокурор під час судового розгляду має право змінити обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_14 зазначають про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги.

Зазначають, що судом грунтовно зазначено про неконкретність формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті не зазначено особу, якій завдано тяжкі наслідки. Крім того, стороною обвинувачення неодноразово зазначалося, що потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 зазначає про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишення оскаржуваної ухвали без змін, обгрунтовуючи це тим, що прокурором в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення не визначено особи потерпілого, а тому не встановлено, кому саме спричинено матеріальну шкоду і для кого настали тяжкі наслідки, як не підтверджені ці обставини і належними доказами, що унеможливлює здійснення ефективного захисту.

Заслухавши доповідь головуючого судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції; обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді першої інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про повернення прокурору обвинувального акту вказані вимоги кримінального процесуального закону судом дотримані не були.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд на стадії підготовчого судового засідання має право повернути обвинувальний акт у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при його складанні вказані вимоги процесуального закону були дотримані, зокрема у ньому зазначені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення за відповідною статтею, частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з викладенням її диспозиції.

Не можна погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність у даному обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення зважаючи на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у його Постанові від 24.11.2016 р. № 5-328кс16, відповідно до якої в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, при цьому фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необгрунтованими посилання суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті належної правової кваліфікації пред`явленого обвинувачення, яка не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 364 КК України з огляду на відсутність у ній текстуальної конкретизації особи, якій спричинено збитки протиправною діяльністю, і акцентує увагу на тому, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, - юридичне формулювання обвинувачення у виді короткого викладу тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, - не передбачає зазначення конкретної особи, якій було заподіяно шкоду подією злочину.

Що стосується фабули обвинувачення, то при її формулюванні щодо кожної з обвинувачених слідчим та прокурором було чітко зазначено, що у межах вчинення кримінального правопорушення ФОП ОСОБА_15 не було визначено податкові зобов`язання зі сплати єдиного податку розміром 339.122, 82 грн., шляхом винесення відповідного податкового рішення, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення злочину, чим завдано матеріальної шкоди державному бюджету на вказану суму.

З огляду на викладене будь-яких сумнівів стосовно зрозумілості пред`явленого обвинувачення у колегії суддів не виникає, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про зворотне належить вважати необгрунтованими.

Крім того належить зазначити, що прокурор в порядку ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000487 у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_16 Р ОСОБА_17