Справа № 454/2383/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1030/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1
ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні №0000195 від 31.08.2022.

Старший слідчий відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області майор поліції ОСОБА_10 , звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 календарних днів без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області ОСОБА_1 від 31 жовтня 2022 клопотання слідчого задоволено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29.12.2022 року включно, без визначення розміру застави та поміщено останнього у ДУ «Львівська установа виконання покарання №19».

Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, злочин, вчинений із застосуванням насильства, наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, потерпілим не відшкодовано шкоди, вину в скоєнні злочинів визнає лише частково, що свідчить що підозрюваний перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, впливати на потерпілих та свідків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, тобто мають місце ризики вказані слідчим в клопотанні про обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Львівська установа виконання покарання №19».
На ухвалу слідчого судді захисники ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 23:00 год. до 06:00 год.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянти покликаються на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою й прийнятою з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Захист вважає, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано та не спростовано доводи про необґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також

не враховано те, що слідчий не розмежував дії ОСОБА_9 та інших підозрюваних й відповідно неправильно кваліфікував дії ОСОБА_9 .

Зазначає, що свідки, потерпілий ОСОБА_12 та відеозапис підтверджують, що між ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 була відсутня змова на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , оскільки ОСОБА_9 не було з ними, коли розпочався конфлікт та бійка. Згодом останній повернувся та у відповідь на погрози та образи ОСОБА_15 завдав йому одного удару, від якого останній впав. Також, під час того, як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завдавали удари ОСОБА_15 , ОСОБА_9 намагався їх розборонити та забрати від потерпілого. Тому з показів потерпілих, свідків, та із відео з камери відеоспостереження не вбачається, що ОСОБА_9 наносив інші удари потерпілому ОСОБА_15 , окрім удару у вертикальному положенні, від якого останній впав. Відтак ОСОБА_9 завдав лише один удар рукою в лице ОСОБА_15 та один удар ногою в живіт, в той час як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завдавали потерпілому, який перебував у лежачому стані, численну кількість ударів у голову руками та ногами, відтак , існує значна різниця між кількістю та інтенсивністю ударів ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з іншої сторони, а тому дії ОСОБА_9 кваліфіковані невірно.

Сторона захисту вказує, що ОСОБА_9 визнає що завдав один удар ОСОБА_15 від якого останній впав та відповідно визнає заподіяння ОСОБА_15 легкого тілесного ушкодження, а у випадку, якщо саме від падіння на землю від одного удару ОСОБА_16 , ОСОБА_15 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, то таке було заподіяно не умисно, а з необережності.

Захист наголошує, що ОСОБА_9 було повідомлено про підозру та вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави 26.10.2022 року, а розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу відбувся аж 31.10.2022 року, тому протягом зазначеного часу ОСОБА_9 , розуміючи ймовірність застосування щодо нього тримання під вартою, не втік, не переховувався, а прибув до суду, що свідчить про відсутність в даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вважає, що посилання слідчого судді на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке у разі визнання винуватим передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, є недостатнім для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Сторона захисту звертає увагу, що у ОСОБА_9 наявні стійкі соціальні зв`язки. Так, ОСОБА_9 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_17 та має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_19 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від попереднього шлюбу; є фізичною особою-підприємцем, має сталий дохід та має найманих працівників, займається роздрібною торгівлею залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; спеціалізованою діяльністю із дизайну стін і підлоги в спеціалізованих магазинах; виробництво чаю та кави; роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; обслуговування напоями; у ОСОБА_9 як приватного підприємця наявний кредитний договір з АТК «Приватбанк» для розвитку бізнесу, а також кредитний договір з AT «Альфа-банк». Останній повертає кредити згідно графіку погашення кредитів та не має прострочених заборгованостей. ОСОБА_9 раніше не судимий та не притягався до будь-якої відповідальності;

Захист стверджує, що наявність стійких соціальних зв`язків та сукупність особливих залежностей ОСОБА_9 від сім`ї, родини, бізнесу є обставинами, що в сукупності усувають ризик втечі чи перешкоджання розслідуванню з боку ОСОБА_9 , а також свідчать про недоцільність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сторона захисту вважає, що для усунення будь-яких ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічну пору доби.

Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі судом не надано оцінку доводам сторони захисту та фактично проігноровано питання визначення застави обвинуваченому ОСОБА_9 .

Сторона захисту вважає, що з огляду на необґрунтованість підозри ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України, недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недоведеність неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, є підстави для постановлення ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло в нічний період доби.

Для забезпечення участі в судовому засіданні підозрюваного ОСОБА_9 , 24.11.2022 розгляд справи було призначено в режимі відеоконферненції з ДУ «ЛУВП №19», однак у зв`язку з відсутністю електроенергії у ДУ «ЛУВП №19», забезпечити участь підозрюваного ОСОБА_9 у судовому засіданні в режимі відеоконферненції не видалось можливим.

Враховуючи думку захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_20 , апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 за відсутності підозрюваного ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, виступ захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_20 щодо законності судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).
Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, 31 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України.
26 жовтня 2022 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України.
Провівши системний аналіз матеріалів справи та вищевказаних законодавчих положень, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, про наявність, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків та про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Доводи сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри, а також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України колегія суддів до уваги не бере з таких підстав.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_9 слідчим суддею вірно встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Так, необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею підставно мотивовано зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 13.09.2022, згідно якого останній вказує на обставини, за яких ОСОБА_13 в групі із ОСОБА_9 та ОСОБА_14 спричиняли йому тілесні ушкодження; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 14.09.2022, згідно якого останній вказує на обставини, за яких ОСОБА_13 в групі із ОСОБА_9 та ОСОБА_14 спричиняли йому тілесні ушкодження; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 01.09.2022, згідно якого остання вказує на обставини, за яких ОСОБА_13 в групі із ОСОБА_9 та ОСОБА_14 спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_15 протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 01.09.2022, згідно якого остання вказує на обставини, за яких ОСОБА_13 в групі із ОСОБА_9 та ОСОБА_14 спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_12 та ОСОБА_15 протоколом огляду відеозапису від 13.09.2022, згідно якого зафіксовано спричинення потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_15 тілесних ушкоджень. висновком судово-медичної експертизи №;57 від 12.10.2022 року, згідно якого спричиненні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; висновком судово-медичної експертизи №;56 від 12.09.2022 року, згідно якого спричиненні тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 відносяться до легких тілесних ушкоджень та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Наведені докази є фактичними даними, отриманими органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, й ці дані можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_9 міг вчинити інкриміновані йому правопорушення, а значить підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо непогодження з кваліфікацією інкримінованого ОСОБА_9 злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання щодо допустимості доказів, а оцінка доказів представлених у справі буде здійснена судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження захисту про те, що слідчим суддею не надано оцінку доводам захисту щодо питання визначення застави підозрюваному ОСОБА_9 , апеляційний суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст..177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи не те, що ОСОБА_9 підозрюється за ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, тобто у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя у відповідності до вимог ч.4 ст.183 КПК України, підставно не визначив підозрюваному ОСОБА_9 розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, злочин, вчинений із застосуванням насильства, а також те, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, при цьому відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Наведені вище дані доводять необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, а також доводять, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання наявним ризикам.
Правових підстав для обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 23.00 год. до 06.00 год. як про це просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.
Ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2022 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4