Справа № 298/591/22
Номер провадження 1-кп/298/117/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

номер кримінального провадження №0000035 від 23 березня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Ужок Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, вдівця, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 23 березня 2022 року близько 14-ої години 50 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти», який належить приватному підприємцю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та розміщений за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з прилавку вказаного магазину опечатану благодійним фондом «Добра бджілка» пластмасову скриньку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 389 гривень 60 копійок, чим спричинив приватному підприємцю ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 389 гривень 60 копійок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та пояснив, що точної дати та часу не пам`ятає, але це було навесні, після роботи, яку він виконав у свого друга ОСОБА_13 , а саме: поколов машину дров, за що отримав гроші в сумі 300 грн. та ще й пригостили горілкою і коньяком, поїхав на велосипеді з смт.Великий Березний додому в напрямку с.Сіль, по дорозі він зайшов в кафе-магазин, в якому купив чорного хліба, води, можливо цигарки з кавою, проте точно не пам`ятає, та й поїхав далі на велосипеді. Зазначив, що оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, то було в нього якесь запаморочення і точних деталей, як все відбувалось, не пам`ятає, однак показав, що запечатана пластмасова скринька з благодійними грошима, на якій були надписи та печатки, стояла на прилавку біля каси, він її взяв, вийшов з магазину, поклав у внутрішній карман куртки, сів на велосипед і поїхав, проте додому не доїхав, біля с.Забрідь його затримала поліція, скриньку з грошима він повернув. Чому взяв скриньку з грошима пояснити не може, це відбулось раптово, він вжив багато алкоголю, при цьому, усвідомлював, що брати скриньку з грошима не можна, для чого взяв не пам`ятає, однак достовірно знає, що в скриньці були благодійні кошти. Також ствердив, що йому достеменно відомо, що в країні з лютого місяця цього року діє воєнний стан, оскільки один із його синів знаходиться на передовій. В судових дебатах та останньому слові обвинувачений висловив щире каяття, попросив вибачення, наголошуючи неодноразово, що викрадену скриньку повернув.

Захисник ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначив, що в даному кримінальному провадженні не доведено частини об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 злочину, оскільки потерпілому ОСОБА_12 в даному провадженні не спричинено ніякої шкоди, про що останній повідомив в судовому засіданні, а викрадена скринька з грошима належить благодійному фонду, тому, на думку захисника, хоча і є дані про вчинення обвинуваченим протиправних дій, однак не доведено факту спричинення шкоди саме потерпілому, оскільки документально факт передання благодійним фондом скриньки потерпілому оформлено не було. З огляду на зазначені обставини, захисник просив виправдати обвинуваченого ОСОБА_6 . Разом з тим, захисником було зауважено, що обвинуваченим в судовому засіданні визнано факт крадіжки скриньки з грошима, таку фактично було повернуто працівнику магазину ОСОБА_14 . Зазначив, що можливо обвинувачений не міг висловити належним чином свою думку, позицію, проте з самого початку визнавав вину в скоєному, а тому з урахуванням зазначеного, з огляду на мізерну суму викрадених коштів, захисник просив не призначати надто суворе покарання обвинуваченому у виді реального позбавлення волі.

Показаннями потерпілого ОСОБА_12 підтверджується, що він є приватним підприємцем, який здійснює підприємницьку діяльність в магазині, де сталась крадіжка скриньки з грошима, приміщення магазину належить йому. Зазначена скринька з його дозволу була розміщена в магазині представниками благодійного фонду для збору благодійних коштів, документально вказана процедура не була оформлена, однак в усній формі ним був наданий ним дозвіл на розміщення скриньки в приміщенні магазину, в певній мірі він ніс за її схоронність відповідальність, ця скринька за усною домовленістю була йому ввірена, така була опечатана, кошти зі скриньки мали право забирати лише представники благодійної організації, він певним чином відповідав за неї, оскільки, надавши дозвіл на розміщення скриньки в магазині, повинен був дивитись, щоб вона там перебувала, зазначена скринька близько року знаходилась в магазині. Також потерпілий повідомив, що безпосереднім очевидцем події не був, його в магазині не було, йому повідомили працівники магазину про факт крадіжки скриньки. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, вибачив його, однак вважає, що покарання за такі дії останній повинен понести.

Із показань свідка ОСОБА_15 суд установив, що остання є продавцем магазину у приватного підприємця ОСОБА_12 , в день події перебувала на робочому місці в магазині «Продукти». Зазначила, що точної дати та часу події не пам`ятає, але це було навесні цього року, до магазину зайшов обвинувачений, певний час знаходився в приміщенні магазину, чи щось придбав вона не пам`ятає, міг купити цигарки та каву, вона запам`ятала, що обвинувачений був в магазині один, інших покупців не було і коли він вийшов з магазину, то з прилавку пропала скринька зі збору благодійних коштів, скільки грошей в ній було їй не відомо, однак купюри та копійки в скриньці були. Після виявлення зникнення скриньки, вона почала питати ОСОБА_14 , який разом з нею працював в магазині, чи не бачив він, хто взяв скриньку, а потім ОСОБА_16 повідомив, що бачив чоловіка, який щось ховав у пазуху куртки. Як ствердила свідок, скринька зі збору благодійних коштів лежала на прилавку біля каси і вона за нею приглядала. Зазначила, що скринька з грошима знаходиться в поліції, таку не повернули.

Свідок ОСОБА_14 ствердив про те, що працює в магазині «Продукти» у приватного підприємця ОСОБА_12 , в день, коли сталась крадіжка скриньки з магазину, точну дату не пам`ятає, він був в приміщенні магазину, також в магазині була продавець ОСОБА_17 . Свідок вказав на те, що до магазину зайшов обвинувачений, з покупців інших осіб в приміщенні магазину не було, після того, як обвинувачений вийшов, то з прилавку біля каси зникла скринька з благодійними пожертвами. Свідок ствердив, що ОСОБА_16 повідомив, що бачив чоловіка, який вийшов з магазину і щось ховав в курточку, а потім сів на велосипед і поїхав. Після цього, свідок поїхав на авто шукати цього чоловіка і побачив його на узбіччі дороги в напрямку с.Забрідь, біля нього вже був ОСОБА_18 . Обвинувачений вийняв з куртки скриньку з грошима, спочатку він казав, що не має, а потім віддав скриньку. Повідомив поліцію про факт крадіжки ОСОБА_18 , оскільки свідок ОСОБА_14 при собі не мав телефону, то попросив ОСОБА_18 зателефонувати в поліцію. Свідок зауважив, що за зовнішніми ознаками та поведінкою обвинувачений ймовірно перебував в стані алкогольного сп"яніння.

Свідок ОСОБА_18 суду ствердив, що 23 березня 2022 року він їхав з роботи додому і на перехресті вулиць Чапаєва і Вакарова обвинувачений його зупинив, просив допомоги, бо в нього з велосипеду спав ланцюг, просив ганчірку, щоб витерти руки. Невдовзі під"їхав потерпілий, повідомив, що в магазині сталася крадіжка, і в обвинуваченого з куртки витягнули скриньку з коштами для дітей, спочатку обвинувачений стверджував, що він знайшов скриньку, що це його, а потім віддав скриньку, така була запечатана, з грошима.

Із показань свідка ОСОБА_16 судом установлено, що в березні місяці 2022 року, точної дати не пам`ятає, він купив капучіно в магазині «Продукти» і коли пив капучіно на площадці біля входу в магазин, то побачив, як обвинувачений, вийшовши з магазину, біля велосипеду ховав всередину куртки пластмасовий контейнер, потім сів на велосипед і поїхав. Свідок ствердив, що спочатку уваги на цей факт не звернув, проте згодом згадав, що такий самий контейнер стояв в магазині на столі біля ваги і в нього збирали гроші для дитини-інваліда на операцію. Після цього, він зайшовши в магазин, запитав працівників магазину, де скринька для пожертв, і повідомив, що бачив чоловіка, який сховав скриньку в пазуху куртки, тоді працівник магазину сів на авто і поїхав наздоганяти цього чоловіка. Невдовзі приїхали поліцейські разом з обвинуваченим і почали оформляти матеріали. Свідок зауважив, що коли купляв капучіно, то скринька була на місці, і в той проміжок часу, поки він був біля магазину, він не бачив інших покупців, окрім обвинуваченого. Свідок зауважив, що за зовнішніми ознаками та поведінкою обвинувачений ймовірно перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор в судовому засіданні відмовився від виклику та допиту свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 в даному кримінальному провадженні.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , які узгоджуються між собою, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за встановлених судом обставин повністю підтверджується іншими дослідженими судом доказами, зокрема:

- протоколом огляду від 23 березня 2022 року з долученими до нього ілюстративними таблицями, даними якого встановлено, що місцем вчинення кримінального правопорушення було приміщення магазину «Продукти», який розташований за адресою: смт.В.Березний, вул.Загородня, 80, Ужгородського району. В ході проведеного огляду було оглянуто приміщення магазину «Продукти», а також безпосередньо барстійку (місце для касира), з правої сторони якої наявні сліди скотчу, де знаходилась прозора опечатана пластмасова скринька для збору пожертв дітям;

- протоколом огляду грошей від 23 березня 2022 року з долученими до нього ілюстративними таблицями, даними якого встановлено, що об`єктом огляду є закрита прозора пластмасова скринька по боках якої одноразові зажими, також з наклеєною стрічкою з написом «Благодійний фонд Добра бджілка», та наклеєним аркушем паперу з надписом «Термінова допомога рятуємо життя дитини разом! ОСОБА_21 та банківські реквізити», всередині скриньки є гроші. Після відкриття скриньки встановлено, що всередині знаходяться купюри номіналом 50 грн., 20 грн., 10 грн., 5 грн., 2 грн., 1 грн. на загальну суму 350 грн., та металеві копійки номіналом 10 грн., 5 грн., 2 грн., 1 грн., 50 коп., 10 коп. на загальну суму 39 грн. 60 коп. Вказану скриньку добровільно видав ОСОБА_14 після вилучення такої від ОСОБА_6 після його затримання на вул.Вакарова в смт.В.Березний.

- протоколом огляду від 23 березня 2022 року з долученими до нього ілюстративними таблицями, даними якого встановлено, що об`єктом огляду є велосипед зеленого кольору без маркування.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №130 від 28 серпня 2022 року за результатами проведеної на підставі ухвали Великоберезнянського районного суду від 15 липня 2022 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. Тимчасовий розлад психічної діяльності у ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, виключається повністю. Інкриміновані йому діяння скоїв у стані, коли міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на території України введено та діє воєнний стан. На момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення в України діяв та був оголошений воєнний стан.

Із 7 березня 2022 року Законом №2117-1Х внесено зміни до КК України щодо посилення відповідальності за злочини за ст.185 КК України вчинені в умовах воєнного стану. Крадіжка, учинена в умовах воєнного або надзвичайного стану, є особливо кваліфікованим складом злочину. Вчинення крадіжки в умовах воєнного стану кваліфікується за ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вважає, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і становлять таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитавши обвинуваченого, а також потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що такі поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Захисником ОСОБА_11 у судових дебатах стверджувалось про недоведеність факту спричинення потерпілому ОСОБА_12 будь-якої шкоди, оскільки скринька з благодійними пожертвами належить БФ «Добра бджілка», а тому факт вчинення крадіжки обвинуваченим ОСОБА_6 , на думку захисника, є недоведеним. Суд критично оцінює такі твердження сторони захисту і вважає їх спробою уникнення відповідальності за вчинене діяння. Так, досліджуючи дану обставину, суд бере до уваги те, що крадіжка скриньки з коштами відбулась з приміщення магазину, що належить потерпілому, потерпілий надав добровільний усний дозвіл для виділення місця для безкоштовного встановлення скриньки для збору благодійних коштів на території магазину і така була розміщена в його магазині для публічного збору цільових благодійних пожертв, потерпілий зобов`язався перед благодійним фондом дбати про збереження скриньки для збору коштів та ніс відповідальність за цілісність пломб на скриньці. При цьому, відсутність документального оформлення вказаних зобов`язань, на переконання суду, не усуває факту спричиненої шкоди потерпілому ОСОБА_12 , оскільки у розумінні положень ст.ст.722, 729 ЦК України, право власності благодійного фонду щодо пожертвуваних коштів виникає в момент прямого отримання таких коштів благодійним фондом, факту чого в даному кримінальному провадженні не відбулось.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і він підлягає покаранню за його вчинення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття.

На переконання суду, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 полягає в суб`єктивному ставленні останнього до вчиненого, він визнав факт вчинення кримінального правопорушення, попросив вибачення за скоєне, вказані дії обвинуваченого, на думку суду, свідчать про його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, про що зазначено в обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який є несудимим в силу ст.89 КК України, по місцю реєстрації характеризується негативно, не працює, стан його здоров`я, думку потерпілого щодо виду і міри покарання, те що останній претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не має, про що ствердив в судовому засіданні, та приходить висновку про призначення покарання необхідного, достатнього для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у межах передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді мінімального покарання, визначеного санкцією даної норми, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.

При цьому, суд зважає на те, що в силу вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Висновок зроблений в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства» заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».

Загальні засади призначення покарання, визначені ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Незважаючи на те, що згідно вимоги про судимість від 27 березня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому, в силу ст. 89 КК України є не судимим, суд вважає, що призначення йому в даному випадку реального покарання не буде відповідати характеру вчиненого ним злочину, обставинам вчинення такого, який не потягнув за собою тяжких наслідків, викрадена скринька з коштами повернута, а сам обвинувачений розкаявся в своїх протиправних діях. За таких обставин перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в якості запобіжного заходу в період з 23.03.2022 по 05.12.2022, за переконанням суду, буде достатньою превентивною мірою, а наступне досягнення цілей покарання - виправлення та перевиховання, можливе без ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Врахувавши означені вище обставини, суд прийшов висновку про необхідність і можливість призначення обвинуваченому мінімального покарання у межах, передбачених санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

На думку суду, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, даних про особу винного, таке покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням положень ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним у подальшому нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні 23 березня 2022 року о 17-ій год. 15 хв. був затриманий в порядку ст.208 КПК України, відносно ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2022 року (справа №298/334/22, провадження №1-кс/298/90/22) був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У подальшому, під час судового розгляду ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого ухвалами від 15 липня 2022 року, від 12 серпня 2022 року, від 10 жовтня 2022 року продовжено до 8 грудня 2022 року включно.

Відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання.

При цьому, з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_6 та визначену йому міру покарання, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 у період з 23 березня 2022 року перебуває під вартою, то йому слід зарахувати зазначений строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_6 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 5 грудня 2022 року, в строк відбування покарання зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 23 березня 2022 року по 5 грудня 2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 змінити із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду та поклавши на нього обов`язки: прибувати на виклики суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_6 відповідно до ч.3 ст.179 КПК України покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Речовий доказ, а саме: пластмасову скриньку з грошима на загальну суму 389 гривень 60 копійок, яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатські області - повернути потерпілому ОСОБА_12 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2022 року в справі №298/334/22 (провадження №1-кс/298/89/22) на вилучену в ході огляду 23 березня 2022 року пластмасову скриньку з грошима на загальну суму 389 гривень 60 копійок - скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1