Справа №: 343/2271/22
Провадження №: 1-кс/0343/15/23
У Х В А Л А

про скасування арешту

09 січня 2023 року м.Долина

Суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Peugeot Partner», білого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Подане клопотання обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 22.12.2022, накладено арешт на автомобіль марки «Peugeot Partner», білого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області. На даний час проведено всі слідчі дії, для яких був потрібний його транспортний засіб.

Користувач майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні зазначив про розгляд справи у його відсутності.

Слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, скерував на адресу суду заяву про розгляд клотання без його участі. При вирішенні питання про скасування арешту покладається на розсуд суду.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

При таких обставинах, неявка власника майна та слідчого у відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, ознайомившись з документами та матеріалами, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання, та які надані до суду, дійшов такого висновку:

В ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України,речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких

через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначеним у ч. 1ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силуст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Встановлено, що ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.12.2022клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки «Peugeot Partner», білого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном, особам, які наділені правами на вищевказані дії.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що даний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України, має значення для забезпечення доказів, а також з метою проведення експертиз накладено арешт на вказаний автомобіль.

Також встановлено, що на даний час по кримінальному провадженні проведено всі необхідні експертизи, для яких був потрібен вказаний транспортний засіб, а тому підстав для подальшого накладення арешту в частині заборони користування транспортним засобом немає.

Крім того транспортний засіб зберігається на території відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано- Франківській області під відкритим повітрям, що унеможливлює достатні надійні умови його зберігання від дії чинників навколишнього середовища.

У зв"язку із вищенаведеним підстав для належного збереження автомобіля на майданчику органу поліції немає.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_3 є користувачем вказаного автомобіля і для забезпечення його збереження, як речового доказу у справі й не порушення його права цілком виправданим буде його користування ОСОБА_3 із забороною його відчуження.

Такий висновок не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу автомобіля у цьому провадженні, як речового доказу.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права, суд приходить до переконання, що потреби і надалі обмежувати користувача у користуванні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам останнього, оскільки на даний час по кримінальному провадженні проведено всі необхідні експертизи, для яких був потрібен вказаний транспортний засіб, а тому підстав для подальшого накладення арешту в частині заборони користування транспортним засобом немає, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

КлопотанняОСОБА_3 задоволити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано - Франківської області від 23 грудня 2022 року в кримінальному провадженні №0000279 від 22.12.2022, в частині користування автомобілем марки «Peugeot Partner», білого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без права відчуження.

Повернути автомобіль марки на автомобіль марки «Peugeot Partner», білого кольору, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 , як законному користувачу, без права відчуження.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1