Провадження № 1-кс/331/465/2023
Справа № 331/1497/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ВП ГУНП в Запорізькій області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 надійшла скарга на бездіяльність слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна 04 січня 2023 року під час проведення огляду місця події, а саме: травматичного пістолета «Форт-12Р», двох магазинів до нього та набоїв.

В обґрунтування скарги зазначено, що 04 січня 2023 року слідчим СВ Відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 5- А, за результатами якого складено відповідний протокол від 04.01.2023.

Згідно з протоколом, у ОСОБА_4 було вилучено травматичний пістолет «Форт-12Р» № НОМЕР_1 , два магазини до нього, та набої, яким він володів на належних правових підставах - на підставі дозволу №6959.

При цьому, ОСОБА_4 не було надано будь-якого документу про підставу вилучення даного пістолету, правову процедуру, в межах якої його вилучено та не повідомлено про місце його зберігання, підстави вилучення та умови повернення, тощо. Скаржнику навіть не повідомлено номер кримінального провадження, тощо.

Листом від 03.02.2023 №1494/42/01-2023 ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надано копію вказаного протоколу ОМП.

17.02.2023 представником власника вилученого майна було подано слідчому клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, яке обґрунтовано приписами ст.ст. 168, 169, 171 КПК України та тим, що слідчим всупереч цим нормам КПК України не було здійснено звернення за накладенням арешту на це майно та й водночас не повернуто його власнику.

Однак, на порушення вимог ст. 220 КПК України, вмотивованої постанови за результатами розгляду клопотання про повернення тимчасово вилученого майна слідчим не винесено, про результати розгляду клопотання заявника не повідомлено, майно не повернуто.

Вважає, що вказана бездіяльність слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , є незаконною, а тому порушені права власності на вилучене майно підлягають судовому захисту.

Адвокат ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, в якій зазначив, що скаргу підтримує та просить слідчого суддю її задовольнити.

Слідчий СВ ВП № 2 Запорізького РУП ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомила. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду скарги до суду від неї не надходило.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Дослідивши скаргу, копії доданих до неї документів, слідчий суддя приходить висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 04 січня 2023 року слідчим СВ Відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 5- А, за результатами якого складено відповідний протокол від 04.01.2023.

Згідно з протоколом, у ОСОБА_4 було вилучено травматичний пістолет «Форт-12Р» № НОМЕР_1 , два магазини до нього, та набої, яким він володів на належних правових підставах - на підставі дозволу №6959.

17.02.2023 представником власника вилученого майна було подано слідчому клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, яке обґрунтовано приписами ст.ст. 168, 169, 171 КПК України та тим, що слідчим всупереч цим нормам КПК України не було здійснено звернення за накладенням арешту на це майно та й водночас не повернуто його власнику.

Однак, на порушення вимог ст. 220 КПК України, вмотивованої постанови за результатами розгляду клопотання про повернення тимчасово вилученого майна слідчим не винесено, про результати розгляду клопотання заявника не повідомлено, майно не повернуто.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 Кримінального процесуального кодексу України, вилучене за результатами ОМП майно вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Стаття 169 КПК України містить приписи, відповідно до яких тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України.

Частиною 5 ст. 171 КПК України регламентовано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Оскільки вилучення майна у ОСОБА_4 відбулося 04 січня 2023 року, то клопотання про арешт мало бути подано не пізніше 06 січня 2023 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які данні, які б свідчили про те, що слідчий звертався до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (ст.ст. 170-174 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Проте, під час розгляду скарги, слідчим суддею встановлено, що вилучені в ході обшуку речі є тимчасово вилученим майном та процесуальні питання щодо нього слідчим в порушення норм КПК України не вирішені.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене та встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 , є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на вимогах КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене та керуючись ст. 98-100, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВП № 2 Запорізького РУП ВП ГУНП в Запорізькій області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України - задовольнити.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області в провадженні якого перебувають (чи перебували у разі закриття кримінального провадження) матеріали досудового розслідування, в межах якого у ОСОБА_4 було вилучено майно 04.01.2023, негайно повернути вилучене в ході огляду місця події, проведеного 04 січня 2023 року слідчим СВ Відділу поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , тимчасово вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме травматичний пістолет «Форт-12Р» № НОМЕР_1 , два магазини до нього та набої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1