Справа № 183/279/23
№ 1-кп/183/946/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000108 від 03.02.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської обл., громадянина України, не одружений, з середньо - технічною освітою, офіційно не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме:

-04.06.1996 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст.229-6 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;

-29.03.2000 Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ст. 42, ст. 43 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-02.04.2007 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

-14.11.2011 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

-30.05.2012 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України - 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

-20.07.2015 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки, згідно ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 на підставі ч. 2 ст. 78 КК України замінити іспитовий строк покаранням на позбавлення волі на строк 4 роки;

-04.07.2017 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.07.2015 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-04.03.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяця з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 KK України шляхом часткового додавання покарань, призначити за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.07.2017 та визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання тобто з 28.03.2017. На підставі ч. 5 ст. 75 КК України зарахувати в строк попереднє ув`язнення з 28.03.2017 по 04.03.2019 із розрахунку 1x2 дня позбавлення волі. Звільнений 27.03.2020 з Синельниковської ВК Дніпропетровської області (№ 94) за відбуттям строку покарання,

у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 20.01.2022 р. приблизно о 08 годині 00 хвилин знаходився біля будинку АДРЕСА_2 . В цей час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з будинку за вказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , 20 січня 2022 року приблизно о 08 годин 05 хвилин, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, відкрив зачинений засув хвіртки та через останню незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_5 шляхом віджиму накладного дверного замка, незаконно проник до будинку за вказаною адресою, де у приміщенні кухні відшукав, демонтував та викрав металеву плиту, металеві круги, топочне відділення з колосником, металеву трубу довжиною 3,5 м з чорного металу загальною вагою 58,75 кг.

З викраденим майном ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 393 гривні 63 копійок (далі Епізод № 1).

На цих підставах за Епізодом № 1 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Водночас, ОСОБА_5 , 14 березня 2022 року, приблизно о 15 годині 07 хвилин, проходив біля магазину «Аврора» ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 40-А. В цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме майна, що знаходиться у вказаному магазині та належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА».

Реалізуючи свій злочинний умисел, 14 березня 2022 року, о 15 годині08 хвилині ОСОБА_5 зайшов до магазину «Аврора», що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 40-А, підійшов до полиць з товаром та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, взяв з однієї з полиць один коробок (блок), в якому знаходилося п`ятдесят шоколадок «Снікерс», вагою 50 г кожна, тримаючи їх в правій руці, відійшов в сторону і поклав їх до своєї сумки. Далі, ОСОБА_5 , обійшовши розрахунково-касову зону, не розрахувавшись за товар, вийшов з магазину «Аврора» та з місця вчинення злочину зник, тим самим викрав п`ятдесят шоколадок «Снікерс» чим завдав ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн. (далі Епізод № 2).

На цих підставах за Епізодом № 2 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При цьому, під час судового провадження між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку 31.03.2023 р. укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за Епізодом № 1 за ч. 3 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло), а за Епізодом № 2 за ч. 4 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану), яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження. Сторони угоди узгодили призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та звільнити від його відбування з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.

Потерпілий ОСОБА_7 надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду в якій зазначив свою згоду на укладання прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні підтримала угоду про визнання винуватості з обвинуваченим.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України за вище викладених обставин, просив суд затвердити укладену ним угоду про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що він повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;

- ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали прокурору свою згоду на укладання вищевказаної угоди.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та повне відшкодування завданих збитків, шляхом повернення викраденого майна.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

В обвинувальному акті прокурором обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому зазначений рецидив злочинів.

Рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення (ст. 34 КК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Судом враховано Постанову Верховного Суду Касаційного Кримінального суду від 07.06.2018 року (справа № 203/921/16-к, провадження № 51-3129км18), в якій зазначено, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, передбачену у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК суд не може ще раз врахувати ні повторності, ні рецидиву злочину при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Оскільки дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, то суд не вбачає в його діях обтяжуючої покарання обставини - рецидив злочину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря фтизіатра, перебуває на диспансерному обліку в центрі профілактики та боротьби зі СНІДом КНП «Новомосковська ЦМЛ» НМР.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, зазначеної в ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжкими злочинами.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного суд вважає правомірним узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі, а також застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням.

Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та вимогам кримінального кодексу України (щодо призначення покарання), не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 31 березня 2023 року про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2022 р. за № 0000108, між прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

*за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

*за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на проведення експертизи в сумі 755,08 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять грн. вісім коп.).

Речові докази:

-металеву двоконфорну плиту, сім металевих кругів від конфорок, один колосник та топочне відділення від дров`яної печі, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у останнього та вважати переданими за належністю;

-DVD диск з відеозаписами, який виданий ОСОБА_8 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1