Справа № 298/1572/22
Номер провадження 1-кп/298/183/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000137 від 17 вересня 2022 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Стужиця Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою середньою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2022 року близько 18:30 год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , знаходячись у кімнаті кухні за місцем свого проживання, де на грунті особистих неприязних відносин підійшов спереду до свого тестя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який в той час знаходився біля ліжка в кухні, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 кулаками обох своїх рук наніс чотири удари в область голови та різних частинах тулуба ОСОБА_5 , внаслідок яких останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: «Поєднана тупа травма голови та грудної клітки ЗЧМТ: Забій головного мозку. Субарахноїдальний крововилив. ЗТГК: Перелом тіла грудини. Множинні переломи ребер по різних анатомічних лініях з пошкодженням плеври і крововиливами в м"які тканини. Гемоторакс. Забій легень. Травматичний шок. Синці та садна голови, тулуба і кінцівок», від яких останній впав на ліжко, тим самим спричинив ОСОБА_5 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Дані тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_5 , що спричинили смерть останнього, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 432 від 19.10.2022 року.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав себе винним по пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, повністю визнав фактичні обставини формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 16 вересня 2022 року близько 18.30 год, точного часу не пам"ятає, повернувся додому після роботи, того дня він мав підробітки в селі, ствердив, що перебував в стані алкогольного сп"яніння, вживав алкогольні напої за місцем виконання роботи в селі, там його пригостили. Пояснив, що зайшовши в будинок до кімнати кухні, побачив, як його менша донька, якій два роки, стоїть дуже близько біля розтопленої печі, тоді він дуже розізлився на тестя, який також знаходився в той час в кімнаті кухні, між ними виникла сварка, в ході якої тесть образив його, тоді він підійшов до тестя та почав бити його, наносячи зі значною силою удари обома руками по обличчю, потім кулаками по тулубу, від ударів тесть впав на ліжко. Ствердив, що коли побачив, що тесть впав на ліжко без свідомості, то почав надавати йому допомогу, робити штучне дихання, наказав дружині, яка перебувала в сусідній кімнаті, викликати швидку медичну допомогу, однак невдовзі побачив, що тесть не дихає, тоді зрозумів, що той помер. Після цього, він вийшов на подвір"я та запалив цигарку, невдовзі приїхала поліція. Вказав, що в минулому з тестем у нього також виникали конфлікти та сварки, тесть його дратував, були випадки застосування ним відносно тестя фізичного насильства - він давав тестю ляпасів, зокрема, десь три рази впродовж півроку. Ствердив, що дуже шкодує про вчинене, розуміє, що зробив, наслідки скоєного, просить вибачення від потерпілої, просить призначити більш м"яке покарання.

Враховуючи те, що прокурор, потерпіла, захисник та обвинувачений не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.121 КК України, як умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За положеннями ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до п. 1 ч.1 ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

На переконання суду, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в суб`єктивному ставленні останнього до вчиненого, зокрема, в тому, що він визнав факт вчинення кримінального правопорушення та негативні наслідки такого, визнав свою провину у вчиненому повністю, висловив щирий жаль з приводу цього, негативно оцінює злочин, попросив вибачення від потерпілої, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Також має місце активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , що полягає у тому, що останнім органу досудового розслідування та суду повідомлено про відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування та під час судового розгляду провадження дано послідовні визнавальні показання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп"яніння. Обвинувачений ОСОБА_3 вказав на своє перебування під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та визнав цей факт в ході судового розгляду.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини злочину та непоправні наслідки вчиненого діяння, які виразилися у смерті потерпілого.

Також судом враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, те, що останній є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей, не перебуває на психіатричному та наркологічному обліках, є офіційно непрацевлаштованим, має місце реєстрації та місце постійного проживання, за даними характеристики з місця проживання в селі проживає без реєстрації, зарекомендував себе непогано, є працьовитим, скромним, неконфліктним, однак вказано, що часто помічений напідпитку, заробляє на життя тимчасовими заробітками, разом з дружиною виховує двох дітей, сім"я проживає в скрутних матеріальних умовах.

Також судом враховується те, що обвинувачений ОСОБА_3 є несудимим.

У судовому засіданні прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 3 місяці.

Захисник просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, вказуючи на наявність двох пом"якшуючих покарання обставин, та просив визнати третьою обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченому, - наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Потерпіла ОСОБА_5 також просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 нижче найнижчої межі у виді позбавлення волі на строк 5 років, вказавши, що вибачила його, батька їй ніхто не поверне, а обвинувачений має сім"ю та двох маленьких дітей, вважала, що 7 років і 3 місяці позбавлення волі, це дуже багато.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування судом положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Застосування ст.69 КК України є правом суду, а не його обов`язком при вирішенні судом питання про призначення покарання, оскільки суд при цьому повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого особою кримінального правопорушення та особу винного.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що підставою для застосування ст. 69 КК України є не просто наявність сукупності обставин, визнаних судом такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Встановлені судом обставини також повинні відповідати критеріям, які здатні, з урахуванням характеру скоєного, знизити ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

На переконання суду, у даному кримінальному провадженні обставин, які б задовольняли ці критерії, відсутні. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

В даному кримінальному провадженні, не зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст.69 КК України не вбачається, оскільки обставини справи свідчать про недостатність факторів знижуючих ступінь тяжкості злочину, що б давало суду підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_3 покарання.

Суд вважає, що наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину.

Наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей, характеризуючі дані особи обвинуваченого, на які покликається сторона захисту, істотно не впливають на застосування положень ст.69 КК України при визначенні виду та розміру призначеного покарання.

З врахуванням вищенаведеного, у порядку вимог ч.1 ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, суд доходить висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. При цьому, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе з врахуванням встановлених судом обставин призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст.121 КК України мінімальне покарання, визначене санкцією даної норми.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні нема.

У даному кримінальному провадженні 16 вересня 2022 року о 23-ій год. 20 хв. ОСОБА_3 на підставі ст.208 КПК України був затриманий, щодо обвинуваченого під час досудового розслідування обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 року на строк до 14 листопада 2022 року включно, у зв`язку з чим, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_3 за цим вироком покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 16.09.2022 і до 14.11.2022, виходячи з положень ст.72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

З огляду на особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення, визначену йому міру покарання, з метою попередження ухилення обвинуваченого від відбування покарання, суд вважає правильним до набрання вироком законної сили залишити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 вересня 2022 року, в строк відбування покарання зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 16 вересня 2022 року по 14 листопада 2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1