Справа № 183/6834/22
№ 1-кп/183/1274/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене 17.05.2017 року до ЄРДР за № 0000242 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Банилів-Підгірний Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який проходить військову службу на даний час на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на момент вчинення злочину перебував на посаді номера обслуги кулеметного взводу 1 го механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , у званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- засудженого 15.09.2022 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді номера обслуги кулеметного взводу 1 го механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 01.04.2017 року о 09.00 годині, тобто в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вчинив нез`явлення на службу, з щорічної основної відпустки без поважних причин до розташування свого підрозділу військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , який тимчасово дислокувався у АДРЕСА_2 . В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій умисел спрямований на нез`явлення на службу, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_3 перебував поза межами військової частини та знаходився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, до моменту самостійного прибуття 23.05.2019 року до розташування військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 , тим самим фактично припинивши вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

Тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного 17.05.2017 року до ЄРДР за № 0000242
(а.п. 66);
- копія акту службового розслідування від 01.05.2017 року відносно ОСОБА_3
(а.п.28-30);
- копія наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 475 від 02.05.2017 року Про результати службового розслідування та покарання винних
(а.п.31-33);
- документи щодо проходження ОСОБА_5 військової служби
(а.п. 24-27, 48-54);
- копія витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 №111 від 23.05.2019 року про прибуття в розташування частини у військові частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_3 ОСОБА_3
( а.п. 63).
Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони, кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації: за ч. 4 ст. 407 КК України, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, слід вважати щире каяття ОСОБА_3 у скоєному ним кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 на момент вчинення злочину не судимий, є військовослужбовцем, проходить службу в лавах ЗСУ та бажає продовжувати службу, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні 5 неповнолітніх дітей, учасник АТО .

Санкція ч. 4 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченим ОСОБА_3 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання належним чином сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що з причин, визначених раніше, обвинуваченому ОСОБА_3 можливо застосувати ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання строком на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 15.09.2022 року виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1