УХВАЛА
Іменем України

30.11.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0002668 від 28 листопада 2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.11.2022 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_5 перебував в магазині «Санді», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 60.

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті на 4 GB RAM 128 GB ROM IMEL1:24827, IMEL2: НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, підійшов до касового відділення та шляхом вільного доступу дістав з нижнього стелажу для речей мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 11» об`ємом пам`яті на 4 GB RAM 128 GB ROM IMEL1:24827, IMEL2: НОМЕР_1 , вартістю 9200 гривень, заховавши його під жіночу сумку, яку в подальшому заклав під правий пах та покинув приміщення магазину, таким чином викравши його.

В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 9 200 гривень.

Таким чином, як вказує слідчий, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 27.11.2022;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду предмета від 28.11.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предметів 28.11.2022;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 28.11.2022;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 .

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор зазначила, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.11.2022, який в подальшому продовжений не був у зв`язку з госпіталізацією останнього до лікарні, з якої він був виписаний 26.11.2022 року, тобто одразу після закінчення строку дії ухвали. На переконання прокурора, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний не працює та не має міцних соціальних зв`язків.

Слідчий акцентував увагу на наведених у клопотанні ризиках, оскільки підозрюваний понад шість разів притягувався до кримінальної відповідальності, одинадцять обвинувальних актів наразі перебувають в суді та останній вчинив злочин в період непогашеної судимості. Просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У свою чергу захисник ОСОБА_6 та його підзахисний заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат звертав увагу на те, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, так як не містить доказів існування передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. До того ж наявність обвинувального акту не свідчить, що буде доведена вина підзахисного. Крім того, у ОСОБА_5 є постійне місце проживання, має на утриманні доньку, тобто має міцні соціальні зв`язки, працює неофіційно. Просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього решту або у разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, принаймні, визначити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в засіданні також просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що неодружений, має 13-річну доньку, яка наразі проживає з мамою в Канаді, працював неофіційно на пилорамі. Зазначив, що раніше до нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і він його не порушував. Були випадки нез`явлення в судові засідання, але є довідки з лікарні на підтвердження поважності причин неявки. Щодо міцних соціальних зв`язків, то має бабусю 78 років, а також постійне місце проживання. За словами підозрюваного, маса епізодів не його, їх поліція повісила на нього.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

У п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положення пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 був затриманий не на місці вчинення злочину, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення майнових злочинів, до судів скеровано понад десяток обвинувальних актів відносно останнього, підозрюваний офіційно не працює та не має постійного доходу.

Враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, наявність судимостей, ризик повторення протиправної поведінки, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема, у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України випадків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Таким чином клопотання підлягає частковому задоволенню.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 13 год. 00 хв. 28 листопада 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 49 620 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 13 год. 00 хв. 26 січня 2023 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002668;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі Житомирського району без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1