Справа № 591/957/22
Провадження № 1-кп/591/338/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

-вироком Сумського районного суду Сумської області від 10.12.2007 за ч.2 ст.140 (1960 р), ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 ч.4, ч.2 ст.298, , ч.2 ст.185, , ч.3 ст.296, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70,ст.71 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців,

-вироком Зарічного районного суду м.Суми від 06.10.2017 за ч.2 ст.189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2021 близько 19.00 год. ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_6 , перебували у приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де побачили раніше їм невідомого ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник єдиний злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на напад за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, передбачаючи можливість настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріального збитку та бажаючи настання таких наслідків, 30.12.2021 близько 19.00 год., висловлюючи погрози застосування ножа, наказали потерпілому віддати будь- яке майно.

В цей час ОСОБА_8 реально сприймаючи погрози застосування ножа у вигляді нанесення ним тілесних ушкоджень, як таку, що являє собою небезпеку для свого життя та здоров`я, розуміючи, що дана погроза буде реалізована у разі вчинення активних дій для перешкоджання заволодіння майном, не чинив супротиву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 собою перекрив сходи під`їзного майданчику таким чином, щоб потерпілий не мав змоги втекти. У подальшому, ОСОБА_6 , користуючись безпораднім станом потерпілого, який не чинив супротиву через переважну силу нападників та побоювання за своє життя, зняв з пальця потерпілого золоту каблучку 585 проби, вагою 3,68 гр, артикул 340005, розмір 19, вартістю 6 166 грн. 24 коп., яку одягнув на свій палець.

У подальшому ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково, заперечивши як кваліфікацію дій, вважаючи, що він вчинив грабіж, так і кваліфікуючу ознаку - попередню змову, що йому інкримінували. Зазначав, що вчиняв злочин сам, а не за попередньою змовою групою осіб, і ОСОБА_7 не має ніякого відношення до його дій та злочину, який він вчинив. Повідомив, що 30.12.2021 року вони з ОСОБА_7 хотіли потрапити у гості до його товариша на ім`я ОСОБА_9 , який проживає в одному під`їзді з потерпілим, але ОСОБА_9 не було вдома. Коли вони спустились на ліфті на перший поверх, то у під`їзд зайшов потерпілий, якого він раніше не знав. Він почав зупиняти потерпілого, запитувати про те, шо він несе у пакеті, куди йде. Чому це робив - не знає, мабуть тому, що був випивши. В цей час у під`їзд постукали і ОСОБА_7 пішов відчиняти. Виявилось, що стукав товариш ОСОБА_7 , з яким той відразу пішов у магазин. Після цього він залишився з потерпілим на одинці та почав просити у потерпілого грошей, але не погрожував йому ані словесно, ані ножом. Потерпілий на такі вимоги дав йому каблучку, після чого він пішов. На вулиці зустрів ОСОБА_7 , запитав чи є у нього паспорт, а коли ОСОБА_7 сказав, що є, то попросив його сходити з ним у ломбард. В ломбарді він віддав каблучку, а ОСОБА_7 паспорт, після чого він отримав кошти. ОСОБА_7 про каблучку нічого не запитував, а він йому не розповідав звідки її взяв. Після цього вони разом з ОСОБА_7 подовжили вживати алкогольні напої і в цей же день були затримані працівниками поліції.

ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину не визнав повністю. Зазначав, що зустрілись у той вечір з ОСОБА_6 біля під`їзду друга, вживали спиртне, після чого пішли до товариша ОСОБА_6 , але його не було вдома. Вони спустились на ліфті на перший поверх і на сходах зустрілись з потерпілим. ОСОБА_6 почав з ним розмовляти, запитував куди той йде та що купив. По таким питанням йому здалось, що потерпілий є знайомим ОСОБА_6 . Ніяких погроз на адресу потерпілого ОСОБА_6 не висловлював. При цьому, потерплого ніхто не затримував. Він спокійно міг йти як сходами, так і піднятись на ліфті. В цей час у двері під`їзду хтось постукав і він пішов відчиняти. Оскільки це виявився його товариш, то він залишив ОСОБА_6 з потерпілим у під`їзді, а сам пішов зі своїм приятелем до магазину купувати пиво. Через деякий час, коли вони з приятелем вже купили та стояли і вживали пиво, прийшов ОСОБА_6 та попросив сходити з ним у ломбард. Він не запитував навіщо. У ломбарді ОСОБА_6 здав каблучку на його паспорт, отримавши за неї кошти, після чого вони пішли, знову купили пиво та стояли на вулиці вживали його і в цей час їх затримала поліція. Про те, що каблучка крадена, він дізнався тільки після затримання, від працівників поліції. Кошти йому ОСОБА_6 не давав. Участі у розбійному нападі чи вимаганні він не приймав, так як у нього були свої кошти, які йому подарувала мати на день народження.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні розповів про те, що обвинувачених вперше побачив у день події, 30.12.2021, коли повертався з магазину до себе додому, тримаючи в руках два пакети з продуктами харчування. Він відкрив двері під`їзду, піднявся по сходах і в цей момент почув, що двері ліфту відчинились. З ліфту вийшло два хлопці, відразу підійшли до нього, жестами показали, щоб він не поспішав та почали задавати запитання: як звати, куди йдеш, чи є кошти. Він відповідав на поставлені питання, у тому числі повідомив, що коштів у нього немає. Але такі відповіді їх не влаштовували, тому вони повторювали ті ж питання знову. Потім від ОСОБА_6 пролунало, що він його поб`є. ОСОБА_7 погроз на його адресу не висловлював, але підтримував ОСОБА_6 у бажанні заволодіти коштами. Так, на початку такої бесіди, коли ОСОБА_6 задавав запитання, то ОСОБА_7 звертав його увагу на те, щоб думав, що відповідає, звертав увагу на татуювання ОСОБА_6 . Після цього він повідомив обвинуваченим, що буде телефонувати на «102», але це їх тільки розсмішило. ОСОБА_7 зателефонував на «102», після чого нецензурно відповів на питання оператора про те, що трапилось, після чого поклав слухавку. Потім обвинувачені вдвох продовжили повторювати запитання про наявність у нього коштів. В цей час до під`їду зайшло двоє сторонніх осіб, яких обвинувачені пропустили до ліфту, і в цей час він намагався піти за цими людьми, але ОСОБА_6 зупинив його рукою. Потім від ОСОБА_6 пролунала погроза про те, що він його заріже. При цьому, ОСОБА_6 сховав руку у карман і щось тримав (чи кулак, чи ніж не знає), але він вирішив, що у кармані обвинувачений тримає ніж. Крім того, ОСОБА_6 декілька разів повторював запитання: чи вірить він, що у нього є ніж і що він його заріже. За таких обставин, він сприймав погрози реально та серйозно. Після цього він спробував відсунути руку ОСОБА_6 , але останній взяв його за праву руку та без його згоди зняв з нього каблучку, відступив на крок назад, одяг її собі на палець і почав запитувати на що він хоче обміняти її. У відповідь він просив її повернути. Але ОСОБА_6 не повертав. Від ОСОБА_7 у цей час також лунали вимоги про викуп обручки, він вимагав дати їм за каблучку хоча б 200 грн. Тобто, він повністю підтримував дії ОСОБА_6 . Потім до під`їзду зайшов чоловік, з яким пішов ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 в цей момент хтось зателефонував на мобільний телефон. Потім хтось постукав у під`їзд і ОСОБА_6 пішов відчиняти. Він скористався цим моментом, забрав пакети та швидко побіг до квартири, звідки зателефонував на «102». В подальшому, під час досудового розслідування каблучку йому повернули, тому матеріальних претензій до обвинувачених, які просили у нього пробачення за скоєне, він не має.

Під час досудового розслідування потерпілим ОСОБА_8 було надано товарний чек та бирку з ювелірного магазину, якими підтверджено те, що станом на день вчинення злочину останній мав у власності золотий перстень, 585 проби, вагою 3,68 гр., розміром 19 мм. Вказані документи оглянуто слідчим, про що складено відповідний протокол (а.с. 159-160 - т.1).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/119-22/44-ТВ від 05.01.2022 року ринкова вартість перстня золотого, 585 проби, вагою 3,68 гр, розміром 19 мм складала станом на 30.12.2021 року 6166,24 грн. (а.с. 165-168 - т.1).

Свідок ОСОБА_10 зазначив про те, що працює в ломбарді та пам`ятає як одного разу до нього зайшли обвинувачені ( ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ) та здали золоту каблучку, сказавши, що вона належить їм, після чого він оформив документи на заставу цієї каблучки на ім`я ОСОБА_7 .

Відповідно до документів, які були вилучені слідчим в результаті проведення тимчасового доступу у ПТ «Климчук і компанія «Ломбард капітал», де працює свідок ОСОБА_10 , 30.12.2021 року ОСОБА_7 уклав договір фінансового кредиту та застави № з вказаним підприємством, віддавши у заставу золоту каблучку та отримавши кошти в сумі 3300,00 грн. Крім того, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів, слідчим було вилучено у товариства золоту каблучку, що стала предметом вказаного договору (а.с. 171-176 - т.1). Зазначені речі і документи були оглянуті слідчим та визнані речовими доказами (а.с. 6-10 - т.2).

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 10.01.2022 року, потерпілий впізнав каблучку під №4, яка належить йому та яку викрали у нього 30.12.2021 року двоє чоловіків у під`їзді будинку, де він мешкає (а.с.37-44 - т.2).

Протоколом від 30.12.2021 року зафіксовано майданчик між сходами на 1 поверсі під`їзду №4 буд. АДРЕСА_3 та учасниками процесу не заперечувалось те, що вказаний майданчик є місцем події, що сталась 30.12.2021 близько 19-00 год. (а.с. 86-91- т.1, а.с.68-69 - т.2).

Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 відтворив дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що зафіксовано у відповідному протоколі від 10.01.2022 (а.с. 45-55 - т.2). Зокрема, показав як ОСОБА_6 , знаходячись на 1 поверсі майданчику біля сходів, перегородив йому дорогу до ліфта та тримав його у такому положенні тривалий час, вимагаючи кошти та інші цінності, потім - як ОСОБА_6 , підійшовши до нього впритул, погрожував йому, засунувши руку до кишені і стискаючи там ніж, а потім - як правою рукою зняв каблучку з його руки та надів на свій палець, після чого, розмовляючи по телефону, вийшов з під`їзду. При цьому зазначав, що під час вказаних дій ОСОБА_6 він дійсно злякався за своє життя, оскільки був впевнений у тому, що ОСОБА_6 тримає у кишені ніж. Також потерпілий відтворив як ОСОБА_7 під час вказаних подій піднявся на декілька сходинок, які ведуть на другий поверх, та зупинився, перекриваючи йому можливість піднятись додому по сходинках, потім як ОСОБА_7 взяв свій мобільний телефон та телефонував на лінію «102» та як у подальшому вийшов з приміщення під`їзду.

Відповідно до аудіозаписів з лінії «102» за 30.12.2021 року, під час події, що відбувалась з потерпілим, до поліції телефонував абонент з номером НОМЕР_1 , тобто тим, що користувався ОСОБА_7 , та розмовляв з диспетчером лінії 102 близько 15 секунд, виражаючись нецензурно. В судовому засіданні ОСОБА_7 не заперечував, що голос на аудіозаписі схожий на його, але пояснив, що він не пам`ятає чи телефонував до поліції, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно аудіозаписів, що досліджувались судом, потерпілий 30.12.2021 телефонував до поліції та повідомляв, що два хлопця, які йому наразі невідомі, але яких він зможе впізнати, вимагали у нього кошти та інші цінності, а потім забрали в нього золоту весільну каблучку. Крім того, потерпілий назвав сукупність ознак осіб, по яким він зможе їх впізнати та зазначив, що один з нападників під час висловлювання вимог погрожував йому ножем та зазначав, що заріже його (а.с. 26-29 - т.2).

Черговою оперативною групою поліцейських, які відпрацьовували виклик потерпілого на лінію «102», застосовувалась службова собака, яка, взявши слід з місця події, довела поліцейських до під`їзду №3, де стояв ОСОБА_6 , якого впізнав потерпілий як одного із зловмисників, про що складено відповідний акт від 30.12.2021 року (а.с. 70 - т.2).

Під час затримання ОСОБА_6 30.12.2021 року о 21-50 год., у останнього було проведено особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено у тому числі грошові кошти в сумі 2290,00 грн., чек ТОВ «РУШ» магазину «Єва», згідно якого останній 30.12.2021 о 20-27 год. в магазині здійснював купівлю товару та під час розрахунку надавав кошти готівкою в сумі 600 грн., отримавши решту 91,60 грн. (а.с.94-101).

Крім того, під час затримання ОСОБА_7 30.12.2021 о 21-50 год. було проведено його особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено у тому числі: мобільний телефон, який використовував ОСОБА_7 з номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , грошові кошти на загальну суму 400 грн., паспорт на його ім`я та документи (договір, чек і квитанція) з ломбарду, складені і видані йому о 19-55 год. 30.12.2021 про видачу грошових коштів у сумі 3300,00 грн. згідно договору про надання фінансового кредиту та застави №, які в подальшому були оглянуті слідчим (а.с. 112-119, 123-142 - т.1).

Згідно протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 31.12.2021 року потерпілий ОСОБА_8 впізнав серед пред`явлених йому осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як таких, що 30.12.2021 року близько 19-00 год. вчинили відносно нього кримінальне правопорушення (а.с. 149-158 - т.1).

При цьому, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказів даних протоколів пред`явлення особи для впізнання.

Так, на думку сторони захисту, слідчий під час проведення вказаних слідчих дій допустив порушення порядку, що визначений ст. 228 КПК України, зокрема: що як особи, які пред`являлись до впізнання разом з ОСОБА_6 , так і особи, які пред`являлись для впізнання разом з ОСОБА_7 , мали різкі відмінності у віці. Крім того, тільки у ОСОБА_6 було татуювання на руці у виді перстня, а інші статисти татуювань не мали взагалі.

Слід зазначити, що саме такі зауваження були висловлені захисником ОСОБА_5 під час проведення слідчої дії, у якій він брав участь.

Водночас, із обох протоколів пред`явлення осіб для впізнання вбачається, що вони оформлені відповідно до приписів ст. 104 КПК, зазначені слідчі дії проведено в присутності понятих, захисників із дотриманням вимог ст. 228 КПК, в ході їх проведення застосовувалась відеозйомка.

Перед пред`явленням для впізнання як у першому, так і у другому випадку потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що зможе впізнати осіб, вказав про їх зовнішній вигляд та описав обставини, за яких він бачив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Протоколи, які були складені за результатами проведених слідчих дій, містять відомості про прикмети, ознаки та їх сукупності, які називав ОСОБА_8 , за якими він впізнає осіб, що вчинили стосовно нього злочин 30.12.2021 року близько 19-00 год. Цими особами, згідно відомостей, що міститься у протоколах, виявилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Тобто, вказані докази повністю відповідають вимогам ст.228 КПК України.

Крім того, як вбачається з відеозапису, що є додатком до протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпілий в ході проведення слідчої дії детально повідомив учасникам процесу сукупність ознак, по яким він впізнав саме ОСОБА_6 , як особу, що безпосередньо погрожував йому фізичною розправою та в подальшому зняв з його пальця належну йому золоту обручку.

Слід зазначити і про те, що, на переконання суду, всі особи, які пред`являлись до впізнання, не мали тих різких відмінностей між собою та інших особливостей, що могли би суттєво вплинути на їх сприйняття особою, яка впізнає, а татуювання на пальці руки ОСОБА_6 не було єдиною рисою та ознакою, по якій потерпілий впізнав останнього.

До того ж, коли потерпілий впізнав ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб, останній відразу почав у потерпілого просити вибачення за те, що вчинив злочин відносно нього.

Не заперечував ОСОБА_6 своєї причетності до вчиненого злочину відносно ОСОБА_8 і під час судового розгляду, не погоджувався лише з кваліфікацією його дій, яку визначили органи досудового розслідування.

За вказаних обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність зазначених у протоколах відомостей. Також судом під час дослідження та оцінки вказаних доказів не було встановлено порушень, які стосуються отримання таких доказів, і які були б підставою для визнання таких протоколів, як доказів, недопустимими доказами.

Крім того, згідно протоколу від 31.12.2021 року, за участю потерпілого ОСОБА_8 було проведено огляд речей та під час проведення такої слідчої дії потерпілий впізнав пальто, що вилучене у ОСОБА_7 під час його затримання, як таке, у якому був одягнений один зі злочинців, що молодший за віком, а куртку та кросівки, що вилучені у ОСОБА_6 під час його затримання, як такі, у яких був одягнений другий, старший за віком чоловік, що здійснював кримінальне правопорушення (а.с. 31-36 - т.2).

У протоколі огляду від 06.01.2022 року слідчим відображено інформацію, яку він отримав під час огляду відеозапису, що розташований у комп`ютерній мережі за посиланням, наданим йому від ПТ «Климчук і компанія «Ломбард капітал» під час тимчасового доступу (а.с. 11-24 - т.2).

Зокрема, слідчий зафіксував відомості про обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення у період часу з 19-44 год. до 19-59 год., а саме: як останні перебували у приміщенні ломбардного відділення, як ОСОБА_6 знімав з пальця обручку та передавав її уповноваженій особі ломбарду для оцінки, як ОСОБА_7 діставав з кишені паспорт, а потім, після оформлення уповноваженою особою документів, підписував їх та забирав свої екземпляри, як ОСОБА_6 брав кошти від уповноваженої особи ломбарду та перераховував їх. Під час такого огляду інформації слідчим було виготовлено фототаблиці з зображенням вказаних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у приміщенні ломбарду.

Суд вважає вказаний протокол огляду від 06.01.2022 року належним і допустимим доказом, а щодо доводів сторони захисту про його недопустимість через те, що суд не міг безпосередньо дослідити вміст «DVD» диску, як додатку до цього протоколу, у зв`язку з відсутністю відеозапису на ньому, то слід зазначити про таке.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

В даному випадку, долучений до матеріалів провадження в якості додатку до протоколу огляду DVD-R диск слідчий виготовив та намагався представити як самостійне джерело доказу, похідне від інформації, що зберігається в електронному вигляді за посиланням наданим йому від ПТ «Климчук і компанія «Ломбард капітал» під час тимчасового доступу, оскільки під час проведення слідчої дії - огляду, предметом його дослідження був не диск, як матеріальний носій, на якому збережена інформація в електронному виді, а відеозапис, який зберігався і Інтернет-мережі за відповідним посиланням.

Наявний же у справі DVD-R диск був створений слідчим в ході проведення слідчої дії - огляду відеозапису та є додатком до протоколу огляду від 06.01.2022 року. При цьому, як з`ясовано в ході судового розгляду, на вказаний диск слідчий намагався скопіювати відеозапис, який був предметом його огляду.

Вже після проведення слідчої дії - огляду відеозапису і складання відповідного протоколу, слідчий відповідною постановою визнав вказаний диск, що є додатком до протоколу огляду, речовим доказом (а.с. 71 - т.2).

Під час дослідження вказаного диску у судовому засіданні було з`ясовано, що він порожній.

Тобто, протокол огляду є окремим джерелом доказів, а відеозапис до нього є додатком. За вказаних обставин, суд надає оцінку протоколу огляду, як самостійному доказу. А оцінку ж DVD-R диску, як речовому доказу, тобто матеріальному носію збереженої інформації, суд позбавлений можливість надати через відсутність будь-якої інформації на вказаному диску.

Оцінюючи протокол огляду від 06.01.2022 року з точки зору його належності, допустимості, достовірності, слід зазначити про те, що проводячи слідчу дію - огляд відеозапису, слідчий відобразив у протоколі огляду всю інформацію, яку містив відеозапис, у формі, придатній для сприйняття його змісту. Крім того, під час огляду, як зазначалось вище, слідчий виготовив фотографії обставин події, які мали значення для кримінального провадження і учасники події не заперечували, що на фото зображені саме обвинувачені під час їх знаходження у ломбардному відділенні. Крім того, під час дослідження вказаного протоколу не було встановлено будь-яких порушень, які вказують на його недопустимість та неналежність як доказу.

Тобто, вказаний протокол повністю відповідає вимогам ст.237 КПК України і відсутні підстави стверджувати про те, що цей протокол, як доказ, отриманий з порушенням порядку, встановленому КПК України.

За таких обставин, вважаю, що відсутні підстави для визнання вказаного протоколу огляду, як доказу, недопустимим. А відсутність відповідної інформації з відеозаписом на додатку - DVD-R диску не є і не може бути підставою для визнання протоколу недопустимим доказом, оскільки дослідження відеозапису як додатку до протоколу слідчої дії (огляду) не є обов`язком суду. Лише при наявності сумнівів у достовірності викладених у ньому фактичних даних, суд за власною ініціативою або за клопотанням учасників кримінального провадження повинен дослідити такий відеозапис. Разом з цим учасники кримінального провадження не висловлювали жодних сумнівів щодо викладених у протоколі фактичних даних.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні і наведені вище докази є взаємоузгодженими, належними та допустимими і в своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні розбою відносно потерпілого ОСОБА_8 .

При цьому заперечення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо причетності останнього до вчиненого злочину та щодо наявності кваліфікуючої ознаки - попередня змова, суд вважає необґрунтованими.

Так, положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Верховний Суд неодноразово роз`яснив в своїх постановах, за яких умов кримінальне правопорушення вчиняється за попередньою змовою групою осіб (як приклад: постанова від 14 травня 2020 р. колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 405/2648/18, постанова ККС ВС від 10 грудня 2020 року у справі № 464/710/18 (провадження № 51-3805км20).

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Із матеріалів провадження видно, що дії засуджених з самого початку були узгодженими та послідовними. При цьому, спільність умислу, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підтверджено конклюдентними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , адже вони діяли як співвиконавці. Зокрема, вони разом прийшли до під`їзду, де жив потерпілий, разом затримали на майданчику між сходами потерпілого та висували вимоги про надання їм коштів чи інших цінностей, а після того, як ОСОБА_6 з погрозами застосування насильства відібрав у потерпілого обручку, обвинувачені разом пішли до ломбарду, де здали обручку потерпілого та отримали за неї кошти в сумі 3300,00 грн.

Спільні дії обвинувачених під час заволодіння майном потерпілого, їх узгодженість після заволодіння таким майном вказують на об`єднання таких дій єдиним умислом, охоплення свідомістю, об`єктивного сприяння один одному у вчинені розбійного нападу.

Крім того, як вбачається з інформації, яка міститься у досліджених доказах: 30.12.2021 року о 19-55 год. обвинувачені отримали кошти в сумі 3300,00 грн. у ломбарді (чек №19358, що вилучений під час обшуку при затриманні ОСОБА_7 - а.с.142 - т.1). В подальшому, о 20-27 цього ж дня в ТОВ РУШ магазину «Єва» ОСОБА_6 було придбано товар на суму 508,40 грн. і слід звернути увагу, що ним було надано для розрахунку 600,00 грн. готівкою та він отримав решту 91,60 грн. (копія чеку №388201, що вилучений під час особистого обшуку при затриманні ОСОБА_6 ). До того ж у ОСОБА_6 було вилучено під час особистого обшуку при затриманні грошові кошти в сумі 2290,00 грн., а у ОСОБА_7 - 400,00 грн.

Таким чином, сумарно загальна сума грошових коштів, що була вилучена у обвинувачених під час затримання, та сума грошей, витрачених на придбання товару у магазині «Єва», є максимально наближеною до тієї, яку вони отримали у ломбарді.

Вказану обставину суд вважає не випадковою, а , навпаки, такою, що у сукупності з іншими вищенаведеними обставинами поза розумним сумнівом підтверджує наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій нападників, що свідчить про їхню попередню домовленість, тобто про спільне вчинення злочину.

Отже, враховуючи зазначені обставини, які передували вчиненню кримінального правопорушення, дії засуджених під час вчинення кримінального правопорушення, а також їх поведінку після вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про вчинення розбою ОСОБА_7 і ОСОБА_6 за попередньою змовою.

Також суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про те, що в діях обвинувачених відсутній склад злочину, передбачений ст.187 КК України, а саме: розбою, та що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст.186 КК України як грабіж.

Так, відповідно до ст.187 КК України розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний у тому числі з погрозою застосування такого насильства.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я. При розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно.

В даному випадку, згідно показів потерпілого, спочатку ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_7 висловлював йому погрози щодо його побиття і пов`язані були такі погрози саме із бажанням обвинувачених під час таких залякувань заволодіти коштами потерпілого. Потім від ОСОБА_6 пролунала погроза про те, що він заріже потерпілого і знову таке залякування та погроза вбити чи завдати тілесних ушкоджень були спрямовані на заволодіння майном саме в момент таких погроз. При цьому, ОСОБА_6 сховав руку у карман і щось тримав. Такі агресивні і спрямовані дії ОСОБА_6 у сукупності з не менш агресивною та спрямованою поведінкою ОСОБА_7 , який перегородив дорогу, попереджав потерпілого, щоб той думав, що відповідає на їх питання, звертав увагу на татуювання ОСОБА_6 , тим самим підкреслюючи серйозність їх намірів та погроз, - і є залякуваннями потерпілого, а також - погрозами застосування насильства з метою заволодіння його майном в момент такого застосування, яке вірно кваліфіковано як розбій.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України, оскільки він повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 вчинив розбій, тобто умисні протиправні дії, які виразилися у нападі за попередньою змовою з ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_8 , з метою заволодіння належним останньому майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, яке було небезпечним для життя та здоров`я особи потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий.

Крім того, суд враховує відсутність як обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , так і - обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його визнано винним, з конфіскацією майна, крім житла.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк тримання під вартою у період з 30.12.2021 по 15.02.2022, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Також суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України, оскільки він за попередньою змовою з ОСОБА_6 вчинив розбій, тобто умисні протиправні дії, які виразилися у нападі за попередньою змовою з ОСОБА_6 на потерпілого ОСОБА_8 , з метою заволодіння належним останньому майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, яке було небезпечним для життя та здоров`я особи потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно ст.89 КК України є не судимою особою, перебуває у центрі реабілітації Релігійної організації «Хліб Життя», особою з інвалідністю з дитинства, проживає разом з матір`ю-пенсіонеркою, а також - відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його визнано винним, з конфіскацією майна, крім житла.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк тримання під вартою у період з 30.12.2021 по 15.02.2022, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати накладений на речові докази арешт та вирішити їх долю (а.с. 92-93, 102-111, 120-122, 147-148.161-162 - т.1, а.с.5,25-26,30,56-57,71 - т.2).

Згідно із ст.ст.118, 124 КПК України з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави необхідно стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертизи на загальну суму 686,48 грн., а саме: по 343,24 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 слід рахувати з дня затримання для відбування покарання та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк тримання під вартою у період з 30.12.2021 по 15.02.2022, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.187 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня затримання для відбування покарання та відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк тримання під вартою у період з 30.12.2021 по 15.02.2022, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави частину понесених по справі судових витрат на залучення експерта на суму 343,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави частину понесених по справі судових витрат на залучення експерта на суму 343,24 грн.

Скасувати арешт накладений на речові докази, а їх долю вирішити таким чином:

-пластикову пляшку 0,5 л, що зберігається в камері схову речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області згідно квитанції № 02933 - після набрання вироком законної сили знищити;

-грошові кошти в сумі 2290 грн., мобільний телефон Lenovo, куртка чорного кольору НОМЕР_2 , кросівки білого кольору SAYOTA, ключ з брелком «Кошик», які зберігаються в камері схову речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області згідно квитанцій №124, №02812, №02801 - після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю - ОСОБА_6 ;

-грошові кошти в сумі 400 грн., мобільний телефон Nokia, дві квитанції та три чеки, зв`язка ключів, пальто чорного кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області згідно квитанцій №124, №02800, №02799 - після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю - ОСОБА_7 ;

-товарний чек та бирку з ювелірного магазину, а також золоту обручку, які були передані під зберігальну розписку потерпілому, після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному володільцю - ОСОБА_8 ;

-диск з аудіозаписами розмов з диспетчером лінії «102», який знаходиться в матеріалах справи на а.с. 29 у т.2, а також диск, що є додатком до протоколу огляду предмету і міститься на а.с. 24 у т.2 - після набрання вироком законної сили залишити зберігатись в матеріалах судової справи №591/957/22.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми, а для засудженого - з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1