Справа № 766/304/22
1-і/214/7/22
У Х В А Л А
Іменем України
11 листопада 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.3, ст.186 ч.2 КК України, про продовження дії запобіжного заходу, суд,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні поставлено на обговорення питання про залишення без розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.

Прокурор заперечує проти залишення клопотання без розгляду.

Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому належить залишити без розгляду.

При цьому суд враховує наступне.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосовна належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумність строків. Зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

Як передбачено ст.20 КПК України, обвинувачений має право на захист, яке полягає у, зокрема, наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом; участь у кримінальному провадженні захисника обвинуваченого не звужує процесуальних прав обвинуваченого.

Згідно ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 КПК України, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцятиднів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Як передбачено ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання про продовження строку тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців , до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Отже, як вбачається зі змісту ст. 331 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд має повноваження за наслідкам и розгляду цього питання продовжити або відмовити у продовження строку тримання під вартою.

Таким чином, прямо передбачене ст. 331 КПК України рішення, суд може прийняти лише за результатами розгляду клопотання.

КПК України прямо не регулює питання залишення без розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

На даний час з офіційної інформації Генерального Штабу Збройних Сил України станом на 6:00 30.10 2022 року щодо російського вторгнення, яка опублікована на сайті «Урядовий портал» встановлено, що у Генерального Штабу ЗСУ мається інформація, що з виправної колонії №90 міста Херсон окупанти вивезли ув`язнених.

Таким чином, суд позбавлений реальної можливості забезпечити участь обвинуваченого у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, повідомити в будь-який спосіб його про розгляд цього клопотання.

Отже при таких умовах, розгляд клопотання та вирішення його по суті за відсутності у суду об`єктивної та реальної можливості забезпечити участь обвинуваченого,буде порушувати таке завдання кримінального судочинства, як застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження та таким засадам кримінального судочинства як змагальність сторін та забезпечення права на захист, що є неприпустимим.

На переконання суду залишення клопотання без розгляду буде відповідати такій засаді кримінального судочинства як розумність строків. При цьому суд враховує, що дане клопотання надійшло до суду 10 березня 2022 року, на той час було відомо, що обвинувачений тримається у виправній колонії №90, тому суд виходячи з цього, вживав заходи для забезпечення участі обвинуваченого в розгляді клопотання в режимі відеоконференції і проводив судові засідання 11 березня, 10 травня, 9 липня 9 вересня 2022 року. Вжиття судом заходів для забезпечення участі обвинуваченого у розгляді клопотання та відкладення розгляду з урахуванням того, що суд мав відомості про місце перебування обвинуваченого, не суперечило такий засаді кримінального судочинства як розумність строків, було об`єктивно необхідним для розгляду клопотання. На даний час, після опублікування згаданої інформації ГШ ЗСУ, у суду з`явилися офіційні відомостіпро те, що обвинувачений не перебуває в тому місці тримання, яке було відомо раніше, тому суд не має реальних можливостей забезпечити участь обвинуваченого, розгляд клопотання без участі обвинуваченого буде порушувати його права, а отже подальший розгляд та вирішення клопотання по суті є неможливим. Суд також приходить до переконання, що подальше відкладення розгляду клопотання буде порушувати розумні строки його розгляду, так як внаслідок відсутності відомостей про місцеперебування обвинуваченого,воно вочевидь не призведе до розгляду клопотання по суті.

Залишення клопотання без розгляду буде забезпечувати не порушення судом та дотримання судом передбачених частиною першою статті 7 КПК України таких засад кримінального судочинства як змагальність сторін та забезпечення права на захист.

Суд також враховує положення ст. 201 КПК України, яка прямо передбачає можливість прийняття судом такого рішення, як залишення клопотання без розгляду, а тому приходить до висновку про те, що залишення без розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи питання про залишення клопотання без розгляду суд також враховує наступне. Згідно ст.335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку, розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Виходячи з того, що згідно офіційної інформації обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває в останньому відомому місці не за своєю волею, а внаслідок дій окупантів, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що він ухиляється від суду, а отже відсутні підстави для оголошення його розшуку та зупинення провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 20, 201, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1