КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 369/959/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1853/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2023 року, -

за участю:

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення на підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у досудовому розслідуванні, зареєстрованому 26.02.2021 року до ЄРДР за № 0000024.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити його скаргу на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у досудовому розслідуванні, зареєстрованому 26.02.2021 року до ЄРДР за № 0000024 та її скасувати.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала мотивована тим, що на момент розгляду скарги кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 вже знаходиться в суді, а тому слідчий суддя не має права розглядати скаргу. Проте з такими висновками суду погодитися не можна, він не ґрунтується на жодній нормі закону, а по суті є нічим іншим ,як самоусуненням судді від розгляду скарги.

Апелянт звертає увагу на те, що скарга була подана 25.01.2023 року, а як вбачається з оскаржуваної ухвали та з відповідних реєстрів, з обвинувальним актом до суду прокурор звернувся лише 27.01.2023 року. Тобто підозра оскаржена в межах строків, передбачених п.10 ч.1 ст.303 КПК України, що власне і не заперечується в оскаржуваній ухвалі. Посилання на те, що справа розглядається судом не може бути прийнято до уваги також і по тій причині, що справа лише надійшла до суду і підготовче засідання призначено аж на 24.05.2023 року, тобто справа ще до розгляду судом навіть не призначена, а по суті лише фізично знаходиться в суді у визначеного судді, який лише у травні буде вирішувати призначати справу до розгляду чи ні.

Апелянт вважає, що підозра ОСОБА_7 підлягає скасуванню з огляду на те, що підозра ОСОБА_7 повідомлена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, проте жодного доказу щодо того, що ОСОБА_8 не підписував договір позики взагалі не існує. Слідство здійснило невірну правову кваліфікацію діяння, так як підозрюється ОСОБА_7 в поданні до суду підробленого доказу для подальшого заволодіння коштами, але «подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, вчинені з корисливих мотивів» є спеціальним та повністю самостійним для таких випадків, складом правопорушення, що передбачений ч. 4 ст. 384 КК України. В порушення ч. 6 ст. 277 КПК України в повідомленні не вказано часу та місця вчинення правопорушення, тобто не вказано в якому конкретному місці ОСОБА_7 подала до суду підроблений договір. Порушено правила територіальної підслідності.

В судове засідання підозрювана та прокурор не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду на подавали. Дані обставини дають суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутності, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України з урахуванням вимог ст. 422 КПК України, а також з урахуванням позиції адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , який не заперечував, щодо проведення апеляційного розгляду у відсутності зазначених учасників судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останній підтримав в повному обсязі з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, 25.01.2023 адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з скаргою на повідомлення на підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у досудовому розслідуванні, зареєстрованому 26.02.2021 року до ЄРДР за № 0000024.

Вимоги даної скарги обґрунтував тим, що 21.07.2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у досудовому розслідуванні, зареєстрованому 26.02.2021 року до ЄРДР за № 0000024.

Вказав на те, що підозра ОСОБА_7 підлягає скасуванню з огляду на наступне: підозра ОСОБА_7 повідомлена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, проте жодного доказу щодо того, що ОСОБА_8 не підписував вищевказаний договір позики взагалі не існує; слідство здійснило невірну правову кваліфікацію діяння, так як обвинувачується ОСОБА_7 в поданні до суду підробленого доказу для подальшого заволодіння коштами, але «подання завідомо недостовірних або підроблених доказів, вчинених корисливих мотивів» є спеціальним та повністю самостійним для таких випадків складом правопорушення, що передбачений ч. 4 ст. 384 КК України; в порушення ч. 6 ст. 277 КПК України в повідомленні не вказано часу та місця вчинення правопорушення, адже не вказано в якому конкретному місці ОСОБА_7 подала до суду підроблений договір; порушено правила територіальної підслідності.

На підставі вище наведеного, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 просив слідчого суддю, повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.07.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України у досудовому розслідуванні, зареєстрованому 26.02.2021 року до ЄДРДР за № 0000024 скасувати.

08.02.2023 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні вказаної скарги.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що в провадженні Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000024 від 26.02.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

01.02.2023 року та 07.02.2023 року старший слідчий СВ ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 подав через канцелярію суду заявив яких повідомив слідчого суддю про те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000024 від 26.02.2021 року, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України закінчено, обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 скеровано до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

З відкритого порталу «Судова влада» вбачається, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/1133/23 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, який надійшов до Києво-Святошинського районного суду Київської області 27.01.2023 року.

27.01.2023 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено призначити підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Оскільки обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000024 від 26.02.2021 року було направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області, то слідчий суддя вважав, що подальший розгляд скарги виходить за межі повноважень слідчого судді, що обумовлює відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 .

Такі висновки слідчого судді обґрунтував тим, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

Із долученого слідчим до матеріалів справи копії листа, вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 26.02.2021 року завершено.

В цьому контексті, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З системного аналізу вищевикладених положень чинного кримінального процесуального законодавства вбачається, що слідчий суддя здійснює вирішення питань щодо забезпечення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, які віднесені до його компетенції, у тому числі шляхом розгляду скарги на повідомлення на підозру, лише на стадії досудового розслідування, тобто здійснення слідчим суддею своїх повноважень поза межами досудового розслідування, виключається та є недопустимим.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 1 статті 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік цих ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК України не може бути оскаржена.

Дане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , дотримано вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Як вбачається зі оскаржуваної ухвали, слідчим суддею вірно встановлено, що подальший розгляд скарги виходить за межі повноважень слідчого судді, оскільки обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000024 від 26.02.2021 року було направлено до Києво-Святошинського районного суду Київської області, для розгляду по суті пред`явлення обвинувачення.

Статтею 3 КПК Українивизначено терміни, які вжито в цьому Кодексі.

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК Україникримінальним провадженням визнається досудове розслідування та судове провадження.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 КПК Українидосудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, окрім іншого, направленням до суду обвинувального акту.

Положення пункту 24 частини 1 статті 3 КПК Українивизначають, що судовим провадженням визнається кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК Українипроцесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, з аналізу вказаних положень КПК Україниможна дійти висновку про впорядкованість кримінального провадження, його стадійність, що в свою чергу, обумовлює встановлений порядок вчинення процесуальних дій на кожній стадії.

Зокрема, нормами глави 26 КПК України«Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» визначено як перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскарженні «під час досудового розслідування» (стаття 303 КПК України), так і перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені «під час досудового розслідування», зокрема, ухвали про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (стаття 309 КПК України).

Використання в цій главі КПК Українисловосполучення «під час досудового розслідування» дає підстави стверджувати про те, що вказані дії, в тому числі апеляційне оскарження ухвал слідчого судді, може здійснюватися виключно на стадії досудового розслідування, тобто до направлення обвинувального акту до суду.

У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Отже розгляд і вирішення питань, передбачених главою 26 КПК України«Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», як і перегляд судових рішень, прийнятих за результатами такого розгляду, можуть відбуватися лише під час досудового розслідування, і мають бути припиненими із закінченням стадії досудового розслідування, оскільки невиконання цих вимог може призвести до порушення принципу правової визначеності через вирішення тотожного питання різними судами однієї інстанційності в тому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, станом на час проведення судового засідання 04.04.2023 року стадія досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 відомості про яке 26.02.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України закінчена, що не оспорюється учасниками судового провадження.

Відтак, суд апеляційної інстанції не має процесуальної можливості розглядати по суті доводи апеляційної скарги на судове рішення слідчого судді в частині оцінки повідомлення про підозру щодо її обґрунтованості так як не мав цього права слідчий суддя, після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Відтак доводи про які зазначає, апелянт в апеляційній скарзі в частині щодо підстав скасування повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 ,слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4