Справа № 738/1131/22
№ провадження 1-кп/738/20/2023
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2022 року за №0000270 про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Чернігова, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, фізичної особи-підприємця, незаміжньої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

22 вересня 2022 року близько о 18 годині 25 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Гагаріна в смт. Березна Чернігівського району Чернігівської області в напрямку від м. Мена до м. Чернігова, неподалік господарства №43, розташованого по вул. Гагаріна в смт. Березна Чернігівського району Чернігівської області, проявила неуважність, неправильно оцінила дорожню обставновку, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхала за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де здійснила наїзд на металеве дорожнє огородження (відбійник).

В результаті ДТП пасажир автомобіля «КIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої травми грудної клітки множинних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розривами легень, уламкових переломів лівої лопатки; закритої травми живота крововиливів в зв`язки печінки; закритої травми хребта переломів грудних хребців з ушкодженням спинного мозку; забійних ран, саден та синців обличчя, тулуба та кінцівок, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .. Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події внаслідок висхідного набряку головного мозку.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_2 порушила вимоги пункту 2.3 підпункту «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну) та пункту 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 286 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_2 повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченої та кваліфікацію її дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями потерпілої, обвинуваченої та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої.

Показання обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялася, послідовно та в повній мірі підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правову кваліфікацію дій не оспорювала та показала, що 22 вересня 2022 року вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 поверталися з м. Новгород-Сіверська до м. Чернігова автомобілем марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вона була за кермом автомобіля, почувалася добре, алкогольних напоїв та інших речовин, які б знижували увагу та швидкість реакції, в той день не вживала, спереду на пасажирському сидінні була її мати ОСОБА_7 , обидві були пристебнуті ременями безпеки. Близько 18-20 години в`їхали в смт. Березна, вона їхала зі швидкістю 50 км/год, коли під`їхали до заокругленої ділянки дороги вона зменшила швидкість, після повороту побачила посеред дороги велику калюжу, оскільки вона не мала можливості її об`їхати, то вирішила рухатись по своїй полосі руху і в цей час автомобіль занесло, в результаті чого вона виїхала на ліве узбіччя, де автомобіль правою стороною вдарився об відбійник. Вона стала кликати маму, остання була без свідомості, почала кликати на допомогу, підійшов незнайомий їй чоловік, який викликав швидку та поліцію. Працівники швидкої констатували смерть мами, а її госпіталізували до лікарні. Жалкує з приводу того, що трапилося, завдані потерпілій збитки, пов`язані з похованням матері, вона відшкодувала, просила не призначати їй покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Показання потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 під час судового розгляду показала, що загибла під час ДТП ОСОБА_7 є її двоюрідною тіткою, з якою вона підтримувала сімейні, дружні стосунки. 22 вересня 2022 року після 18-00 години їй зателефонувала ОСОБА_8 (обвинувачена) та повідомила про ДТП, а також про те, що ОСОБА_9 загинула та повідомила про своє місце перебування. Каретою швидкої медичної допомоги ОСОБА_10 було госпіталізовано до лікарні. Оскільки ОСОБА_8 перебувала у лікарні, то вона займалася організацією похорон ОСОБА_11 , а також опікувалася ОСОБА_12 , поки та знаходилася у лікарні. Будь-яких претензій майнового та морального характеру до обвинуваченої не має, остання відшкодувала їй всі понесені нею витрати на поховання загиблої тітки, в майбутньому має намір звернутися до страхової компанії, у якій застрахована цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 .. Просила звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Обвинувачена ОСОБА_2 раніше несудима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, вчинила необережний тяжкий злочин, який виразився у порушенні нею правил дорожнього руху, що стало наслідком дорожньо-транспортної події та спричинило настання непоправних тяжких наслідків у вигляді загибелі людини, на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеристика відсутня, незаміжня, має вищу освіту, отримала атестат про повну загальну середню освіту, свідоцтво про базову загальну середню освіту та диплом спеціаліста з відзнакою, є фізичною-особою підприємцем, відомості щодо стану здоров`я сторонами не надані.

Враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_2 її вік, матеріальний та сімейний стан, конкретні обставини вчинення нею кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його вчинення, відношення обвинуваченої до вчиненого і її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, наявність обставин, які пом`якшують покарання, разом з тим відсутність обставин, що обтяжують покарання; з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, зокрема сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються, а також думки потерпілої, яка також просила звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 2 статті 286 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та про можливість її виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України та покладанням на неї обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.

Так, в даному конкретному випадку судом враховується також і те, що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченої додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходив з того, що обвинувачена вчинила хоч і необережний, однак тяжкий злочин, порушила Правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків.

Мотиви ухвалення рішень щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжних заходів, речових доказів і документів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Під час судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_2 запобіжні заходи не застосувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

На автомобіль марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2022 року накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Суд дійшов висновку, що відповідно до положень частини 4 статті 174 КПК України, необхідно скасувати арешти, накладені на вказані транспортні засоби.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.

Речові докази: автомобіль марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Чернігівській області, розташованому по провулку Вокзальному, 17 в м. Чернігові - повернути законному володільцю;

змиви з керма та важелю КПП з салону автомобіля марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; біологічні зразки крові ОСОБА_2 , які зберігаються в камері речових доказів ГУНП в Чернігівській області, необхідно знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта у сумі 1510,24 грн. підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, та призначити їй покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2022 року арешт на автомобіль марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Чернігівській області, розташованому по провулку Вокзальному, 17 в м. Чернігові - повернути законному володільцю;

змиви з керма та важелю КПП з салону автомобіля марки «KIA RIO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; біологічні зразки крові ОСОБА_2 , які зберігаються в камері речових доказів ГУНП в Чернігівській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта, у сумі 1510,24 гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1