Справа № 487/2555/22
Провадження № 1-кп/487/412/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , провівши в м. Миколаєві закрите судове засідання у кримінальному провадженні за № 0001128 від 21.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 114-2, ч.ч.2, 3 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 114-2, ч.2 ст. 436-2, ч.3 436-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у обвинуваченої не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, вона обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, обвинувачена може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник заперечив проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на необґрунтованість клопотання та просили обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обвинувачена в судовому засіданні з приводу клопотання підтримала позицію захисника.

Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.07.2022 року, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у сумі 260000,00 грн.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст. 114-2, ч.2 ст. 436-2, ч.3 436-2 КК України. За ч.3 436-2 КК України передбачене покарання у вигляді до дванадцяти років позбавлення волі.

Застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та остання перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, суд вважає, що характер кримінальних правопорушень, які ставляться у провину обвинуваченій, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченою дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Також суд враховує, що частина Миколаївської області досі залишається тимчасово окупованою, а в інших частинах області ведуться активні бойові дії та ситуація є нестабільною.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких вона обвинувачується та те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченій не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують вище зазначені ризики.

Таким чином клопотання сторони обвинувачення, щодо продовження дії запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 178, 183, 217, 372, 615 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.07.2022 року.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 13.02.2023 року і до 13.04.2023 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1