Справа № 464/3138/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/835/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 464/3138/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2021 року року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 12.06.2020 близько 13.00 год., перебуваючи на території кафе «Христина», що за адресою: м. Львів, вул. Хуторівка, 59Б, з метою заволодіння майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та наніс йому удар кулаком руки в область його обличчя, з правої сторони, чим спричинив потерпілому фізичний біль, від чого останній впав на землю.
В подальшому, ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під час того, як потерпілий ОСОБА_9 лежав на землі, із задньої правої кишені штанів, повторно, відкрито викрав майно потерпілого, а саме гаманець марки «Desisan» із защіпкою чорного кольору, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 10 000 гривень та вибігаючи із території кафе, вийняв із гаманця грошові кошти в сумі 10 000 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_9 , а гаманець залишив на території кафе. Після цього, ОСОБА_5 разом із викраденими грошовими коштами в сумі 10 000 гривень з місця події втік.
На вирок суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо нього скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_10 зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, обвинувачення будується на припущеннях зі сторони ОСОБА_9 та не доводять його провини.
Захисник ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вироку суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник стверджує, що потерпілий оговорив ОСОБА_10 , оскільки між ним дійсно мав місце конфлікт та обвинувачений, захищаючись наніс потерпілому удар. Через це, на думку захисту, потерпілий з метою помсти заявив про викрадення у нього грошей.

Щодо показань свідка ОСОБА_11 захисник наголошує, що остання дала показання про те, що бачила як ОСОБА_10 наносив удар потерпілому, проте вона не бачила, щоб ОСОБА_10 виймав гаманець з грішми, а про те, що грошові кошти були вкрадені у потерпілого їй відомо лише зі слів самого потерпілого. Крім того свідчення ОСОБА_11 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Апелянт звертає увагу, що свідок ОСОБА_11 не була допитана безпосередньо у суді першої інстанції. Окрім цього, вона є цивільною дружиною потерпілого, що на думку захисника, ставить під сумнів її неупередженість та правдивість наданих нею показань.

Вважає, що показання свідка ОСОБА_14 про те, що він позичав потерпілому грошові кошти в сумі 9 000 грн десь за півтора місяці до події, жодним чином не доводять, що ОСОБА_10 викрав у потерпілого ці кошти.

Апелянт стверджує, що з переглянутого відео з місця події не вбачається, що ОСОБА_10 виймає з начебто викраденого гаманця гроші та викидає його біля виходу.

Крім того, захисник зазначає, що за час перебування в альтанці, а саме 1 хв 9 с, не зміг би встигнути вчинити усі інкриміновані йому дії.

У суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 користувався послугами перекладача ОСОБА_15 . У судове засідання апеляційної інстанції 25 листопада 2022 року перекладач прибути не змогла. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував про слухання справи без участі перекладача, оскільки він тривалий час проживає в Україні та добре розуміє українську мову. Захисник ОСОБА_8 також не заперечувала продовження розгляду справи без участі перекладача.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважає вироку суду законним обґрунтованим та вмотивованим, а вимоги апеляційних скарг - безпідставними, потерпілого ОСОБА_9 , обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, така підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.
Зокрема потерпілий ОСОБА_9 у суді апеляційної інстанції повністю підтвердив надані ним показання у суді першої інстанції та повідомив, що того дня, близько обіду, він знаходився в кафе «Христина», яке орендував. У нього були грошові кошти в сумі 10 000 грн., оскільки мав намір придбати продукти для кафе, з яких 9000 грн. він позичив у свого товариша ОСОБА_16 . Грошові кошти він зберігав у своєму гаманці. На територію кафе зайшов обвинувачений з особою, якого він раніше не знав. Через деякий час за ними зайшов ще один чоловік, проте він залишився неподалік від входу, а саме присів за столик, в одній із альтанок. До альтанки, в якій сидів потерпілий підійшов ОСОБА_10 , присів за стіл, а його товариш попросив ОСОБА_17 заварити чай і пішов у напрямку кухні. Коли ОСОБА_10 став сідати за стіл поруч з ним, він взяв свій гаманець із грошовими коштами та заховав в задню праву кишеню своїх штанів. Під час розмови у потерпілого із ОСОБА_10 виник спір з приводу того, чи буде потерпілий платити «данину» за те, що відкрив кафе «Христина», на що потерпілий сказав, що нічого не буде платити та поросив піти з кафе. В цей час ОСОБА_10 встав та підійшов ближче до потерпілого, який свою чергу також привстав із лавки, оскільки не знав чого очікувати від нього. Тоді обвинувачений стоячи поруч із потерпілим, вдарив його кулаком своєї руки в обличчя. Від удару він впав на землю на коліно, а обвинувачений в цей момент витягнув з задньої кишені його штанів гаманець із грішми та вибіг за територію кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Він підвівся та побіг наздоганяти обвинуваченого, а по дорозі в приміщенні кухні взяв сокиру. Коли він вийшов на вулицю за територію кафе, на землі побачив свій гаманець у відкритому вигляді без грошей. Наздогнати обвинуваченого він не зміг, тому звернувся до правоохоронних органів.
Апеляційний суд при цьому відкидає твердження апелянтів, що ОСОБА_9 оговорив обвинуваченого, оскільки як повідомив потерпілий, він знає сім`ю ОСОБА_10 близько 20 років, поважає його батька, з яким перебуває у дружніх відносинах з його батьком. Обвинуваченого знає з дитинства, той називав його «дядьком». Потерпілий ОСОБА_18 заявив, що не розуміє, як ОСОБА_10 міг так з ним вчинити.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що показання ОСОБА_9 дані суду під присягою, він попереджений про кримінальну відповідальність, настоює і стверджує, що дає їх добровільно, при цьому усвідомлює наслідки і кримінальної відповідальності за дачу суду завідомо неправдивих показань, і наслідки відповідальності обвинуваченого на підставі його свідчень.
Показання потерпілого узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , яка була допитана під час досудового розслідування слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України у зв`язку з побоюванням останньої за свою безпеку, яка повідомила, що ОСОБА_9 взяв в оренду приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , а вона йому допомагала в кафе. У зв`язку із пандемією кафе ще не починало роботу. Десь у червні 2020 року вони вирішили відкрити кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і розпочати роботу в альтанках. 12.06.2020, близько 12:30 год. вона разом з потерпілим прийшли в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », для того, щоб підготуватися до відкриття, у потерпілого при собі були гроші для придбання продуктів. Грошові кошти, ОСОБА_9 зберігав у своєму гаманці, чорного кольору, який зачиняється за защіпку, проте із гаманця було видно грошові кошти. Їй відомо, що ОСОБА_9 позичав грошові кошти в свого товариша по імені Руслан. Близько 13:00 год., цього ж дня, вона знаходилася в кафе «Христина» на кухні. Потерпілий знаходився в одній із альтанок, куди вона принесла чай. Через декілька хвилин на територію приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зайшло двоє осіб, серед яких був обвинувачений, інший їй не знайомий. Підійшовши до альтанки, невідома особа попросила щоб вона заварила їм чай, направився у туалет, який знаходився біля кухні, а ОСОБА_10 підійшов до столу, за яким сидів потерпілий. Коли вона через деякий час вийшла з приміщення кухні на територію кафе, то побачила, як обвинувачений ОСОБА_10 стоїть поруч із її чоловіком, та наносить йому удар. Після чого побачивши даний конфлікт вона вигукнула, що зараз візьме сковорідку та підбіжить до них. В подальшому вона побачила як по території кафе від альтанок вибігає обвинувачений, слідом за ним біг потерпілий. Однак, наздогнати ОСОБА_10 він не зміг. Через нетривалий час потерпілий повернувся назад в кафе, в руках тримав гаманець, який знайшов на землі. Грошей у гаманці не було.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також долучені до матеріалів кримінального провадження докази, які були досліджені судом, зокрема: протокол огляду місця події від 12.06.2020 з фото таблицею; постанова про визнання речовим доказом відео від 15.06.2020; протокол огляду предметів від 16.06.2020 з фото таблицею; постанова про визнання речовим доказом від 16.06.2020; розписка потерпілого про отримання на зберігання гаманця від 16.06.2020; постанова про визнання речовим доказом від 24.06.2020; протокол огляду предметів від 15.06.2020, а саме DVD диску із місця події; заявою потерпілого ОСОБА_9 від 16.06.2020, згідно якої потерпілий добровільно надає для огляду слідчому гаманець чорного кольору, в якому знаходилися грошові кошти; протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 із додатком - цифровим носієм DVD диском; протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 ; заяваи свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких вони повідомляють про тиск на них з приводу зміни ними показів, що стали підставою для звернення до суду із клопотанням про їх допит в порядку ст. 225 КПК України; ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 19.06.2020 про допит свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_9 в порядку ст. 225 КПК України та журнали судового засідання від 19.06.2020 з додатками DVD дисками.
Досліджені в судовому засіданні докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено.
При цьому апеляційний суд не погоджується з твердженням захисника про те, що мала місце неповнота судового розгляду, оскільки не виявилося можливим допитати свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні.
Яка вбачається з матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора допит свідка ОСОБА_11 проведено у порядку ст. 225 КПК України, оскільки щодо останньої чинився тиск щодо відмови від дачі нею показань.
Оскільки на час допиту потерпілої жодній особі не було повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 225 КПК України, допит ОСОБА_11 згідно з положеннями цієї статті проведений за відсутності сторони захисту.
У зв`язку з наведеним, захисником ОСОБА_8 20.05.2021 подано клопотання про допит свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні з метою уточнення наданих нею показань, яке було судом задоволене.
У зв`язку з неявкою свідка ОСОБА_11 до неї судом двічі застосовано привід 27.05.2021 та 18.06.2021, який виконано не було у зв`язку з відсутністю ОСОБА_11 за місцем проживання.
На думку апеляційного суду, судом першої інстанції вжито усіх необхідних заходів для забезпечення явки ОСОБА_11 у судове засідання та, зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також те, що допит останньої належним чином було здійснено у відповідності до вимог КПК, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість взяти до уваги показання свідка ОСОБА_11 , отримані під час допиту слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України.
Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до інформації, наданої потерпілим у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_11 перебуває за межами України, й не може повернутися через воєнний стан в Україні.
Апеляційний також суд відкидає твердження сторони захисту про те, що показання свідка ОСОБА_11 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання свідка ОСОБА_19 , котрий не був очевидцем самої події, знаходився за межами території кафе «Христина", так і показання свідка ОСОБА_13 є непереконливими, неправдивими і суперечливими у порівнянні з іншими зібраними доказам. Зокрема, свідок ОСОБА_13 , допитаний в режимі відеоконференції, повідомив, що бачив як обвинувачений вдарив потерпілого. При цьому свідок зазначив, що того дня він разом із потерпілим ОСОБА_9 сиділи в кафе, коли туди зайшов обвинувачений ОСОБА_10 разом із свідком ОСОБА_19 . Проте, такі показання суперечать дослідженому у судовому зсіданні суду першої інстанції відеозапису. Також не відповідають дійсності показання свідка про те, що у потерпілого ніколи не було грошей, а кафе орендував він, тоді як в матеріалах справи є договір оренди нежитлового приміщення АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_9 і ТзОВ "Сапфір".
У зв`язку наведеним суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спрямовані на сприяння уникнення ОСОБА_10 , кримінальної відповідальності за вчинене.
Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що за свідченнями ОСОБА_20 він позичав потерпілому кошти і ця позика мала місце півтора місяці тому, не доводять, що ОСОБА_10 викрав у потерпілого кошти у сумі 9000 грн.
Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_9 , він позичив у ОСОБА_20 кошти, щоб відновити роботу кафе, яке не працювало довгий час через пандемію. У день події кошти були у нього, оскільки він планував купити продукти для кафе. Це також підтвердила свідок ОСОБА_11 .
З урахуванням викладеного, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 про недоведеність пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України є необґрунтованими.
Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши всі докази по справі, дійшов правильного висновку, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України є правильною, оскільки останній вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, оскільки ОСОБА_10 має непогашену судимість за вчинення корисливого майнового злочину.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений до тяжкого, де об`єктом злочинного посягання є право власності, тобто, врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, вину не визнав, раніше судимий, ніде не працював, постійного доходу не має, характеризується задовільно, неодружений, зі слів має дітей, на обліку лікаря психіатра, лікаря нарколога, не знаходиться. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Окрім цього судом враховано досудову доповідь старшого інспектора Галицького районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" у Львівській області ОСОБА_21 , відповідно до якої виправлення ОСОБА_10 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_10 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, наближене до мінімального в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.
Отже, апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.
Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4