Номер провадження: 11-сс/813/1538/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №001417 від 08.12.2021 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20.10.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за апеляційною скаргою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Кілія Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого трактористом СПК Маяк, одруженого, на утриманні малолітня дитина, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 307 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеса від 0.10.2022 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №001417 від 08.12.2021 року та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 грудня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування. Визначено заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1240 500 гривень.
Не погоджуючись з судовим рішенням адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання покладених на підозрюваного обовязків у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що її підзахисний частково визнає свою вину, готовий надати покази слідчому.
Вважає, що прокурором та слідчим не доведено жодного ризику передбаченого статтею 177 КПК України на які вони вказують в поданні.
Також вважає, що відсутнє будь яке обґрунтування недостатності застосування біль мяких запобіжних заходів для запобігання ризикау або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, заслухавши прокурора у дебатах, який залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.
Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.
Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Слідчий суддя на даній стадії не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а на підставі оцінки сукупності отриманих даних (які мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення; повинні давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків) доходить висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження запобіжного заходу тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу. Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 воєнний стан продовжений з 05:30 години 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 продовжений з 05:30 години 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 продовжений з 05:30 години 25 травня 2022 року строком на 90 діб).
Згідно Закону України № 2117-IX від 03.03.2022 року до ст.186 КК України внесено зміни, які передбачають покарання за кримінальне правопорушення, вчинене у воєнний час.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №001417 від 08.12.2021 року року, матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України - розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Згідно ст. 12 КК України вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення за ч..2 ст.307 КК України відноситься до тяжкого злочину. Вимогами законодавства щодо визначення меж розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України вірно визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу в розмірі, достатньому для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, з врахуванням того, що за вчинення кримінального правопорушення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, зазначені підозрюваним в апеляційній скарзі доводи щодо визначення розміру застави в межах 80 прожиткових мінімумів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Оскільки, визначення застави є правом слідчого судді та за умови, якщо слідчий суддя, встановить, що застава у зазначених межах здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї процесуальних обов`язків, застава може бути призначена у розмірі визначеної найвищої межі.

Вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 залишаються реальними і триваючими, продовжують об`єктивно існувати, а тому визначений слідчим суддею розмір застави ОСОБА_8 в межах 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1240500 гривень є доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час проведення досудового провадження, запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування та саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваними покладених на нього процесуальних обов`язків у разі внесення застави, як правильно зазначено в ухвалі слідчого судді так як застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а встановлені в судовому засіданні обставини як вчинення злочинів, так і особи підозрюваного, вказують на виключний випадок.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги підозрюваного, колегія суддів не знаходить.

Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2022 року - залишити без зміни, подану апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 20.10.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2022 року, якою відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 грудня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування з визначенням застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1240 500 гривень. залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4