ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2393/22 Справа № 204/4989/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000247 від 09 червня 2022 року, за апеляційною скаргою процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Західної окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000247 від 09.06.2022 щодо ОСОБА_6 , закрито, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що обвинувальний акт у цьому проваджені, який складено та затверджено 13.07.2022 щодо ОСОБА_6 , надійшов до суду 19.07.2022, та зданий був до пошти 18.07.2022, тобто з порушенням вимог ч. 3 ст. 219 КПК України, й втановленого законом строку, тому дійшов висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з підстав, передбачених ч. 1 п.10 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність рішення суду, через істотні порушення кримінального процесуального закону. Так, прокурор вказує, що суд, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 125 КК України 13.07.2022 й цього дня сторони у цьому провадженні, ознайомилися з матеріалами досудового розслідування, прокурором було складено та направлено обвинувальний акт до суду через ТОВ "Нова пошта", однак через помилку оператора посилка з обвинувальним актом 18.07.2022 була повернена до відділення відправника, через що було здійснено переадресацію, й обвинувальний акт надійшов до суду 19.07.2022. З огляду на викладене, прокурор вважає, що ним було дотримано строки направлення обвинувального акту до суду, тому підстави для закриття провадження, визначені п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у суду були відсутні. До того ж прокурор вказує, що суд незважаючи на те, що потерпіла та обвинувачений примирилися та потерпіла заявила клопотання про відмову від підтримання державного обвинувачення, проти чого не заперечували інші учасники, взагалі не розглянув це клопотання та не надав йому належної оцінки, внаслідок чого ухвала підлягає скасуванню із постановленням нової.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Судове рішення, згідно зі ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Аналіз положень п. 2 ч. 3 ст. 314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати про те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно з фактом закінчення строку досудового розслідування.

Разом з цим, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду, зокрема обвинувального акта.

Статтею 283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією із яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або з вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту.

Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має 3 ключові стадії: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акту, тобто кінцевим моментом строку досудового розслідування є саме його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.02.2021 (справа № 344/6630/17).

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

В силу ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування з дня повідомлення особі про підозру повинно бути закінчене: протягом 72 годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу; протягом 20 діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 цього Кодексу; протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Водночас, у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Так, з оскаржуваного рішення видно, що суд, закриваючи кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилався на те, що 13.07.2022 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 12 КК України, однак обвинувальний акт, щодо нього надійшов до суду, в порушення вимог ч. 3 ст. 219 КПК України, 19.07.2022 та зданий до пошти 18.07.2022, тобто з порушенням 72-годинного строку.

Між тим, з таким рішенням суду погодитися не можна, оскільки, як видно з матеріалів провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України було складено дізнавачем та затверджено прокурором 13.07.2022 й цього дня супровідним листом з вих №43.6/467СД направлено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Разом з цим, з журналу та технічного запису судового засідання від 28.07.2022 видно, що прокурор зазначала, що обвинувальний акт до суду було направлено 13.07.2022, тобто в межах строку, визначеного ст. 219 КПК України, однак через помилку оператора ТОВ "Нова пошта", його було повернуто відправнику, після чого, обвинувальний акт 18.07.2022 повторно відправлено до суду, на підтвердження чого було надано відповідні докази (а.п. 21, 22, 23), проте суд вказаним доказам належної оцінки не надав, та дійшов передчасно висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з вищенаведених підстав.

Окрім цього, 28.07.2022 потерпілою ОСОБА_8 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення , пов`язаного з домашнім насильством.

У силу засад диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження. З огляду на це законодавець передбачив підставу закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що безпосередньо залежить від волевиявлення особи, яка постраждала від кримінального правопорушення, - відмову потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК). Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення, є закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Разом з цим, у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлена заборона закриття кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 453/225/19; провадження № 51-4000кмо19), злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення, суду має встановити чи було пов`язано кримінальне правопорушення з домашнім насильством чи ні, й тільки після цього закрити кримінальне провадження із зазначених підстав.

Враховуючи, що потерпілою 28.07.2022 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відмовою від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а суд, закриваючи кримінальне провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування, жодної оцінки вказаному клопотанню не надав, та не вирішив питання щодо наявності чи відсутності підстав для його задоволення, чим допустив неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином не перевірив всі обставини, які дають підстави для встановлення моменту закінчення строку досудового розслідування у цьому провадженні, не надав оцінки заявленому потерпілою клопотання та дійшов передчасних висновків про необхідність закриття кримінального провадження із зазначених в ухвалі мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, тому вимоги скарги прокурора підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі й прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора Західної окружної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2. ОСОБА_3. ОСОБА_4