Справа № 183/1824/23
№ 1-кс/183/683/23

У Х В А Л А
15 лютого 2023 року м. Новомосковськ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Зелеківка, Біловодського району, Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 2 ст. 111 КК України,
прокурора ОСОБА_5
На обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28.01.2021 №43 о/с ОСОБА_4 призначено на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Таким чином, ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.
Водночас ОСОБА_4 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, на порушення вимог ст.ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію» зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.
Так, 11.03.2022 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території смт. Біловодськ, Луганської області, тобто території, тимчасово окупованій ЗС РФ, ОСОБА_4 , будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу - заступником начальником сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, добровільно зустрівся з представниками так званої «Луганськой народной республики» (далі «ЛНР»), що є частиною окупаційної адміністрації РФ, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час.
ОСОБА_4 добровільно надав згоду представникам РФ на вступ до структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ, а саме так званого «Біловодського РОВД МВД ЛНР», тобто на перехід на бік ворога, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Після цього ОСОБА_4 розпочав «службу» в структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ, а саме так званому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином ОСОБА_4 перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто вчинив державну зраду.
Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_4 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
С тороною обвинувачення, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України.
Таким чином 09.06.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні державної зради, а саме діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Постановою слідчого від 22 червня 2022 року на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Також, в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна);
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
- неприбуття на виклик до слідчого три рази поспіль (13.06.2022, 14.06.2022, 15.06.2022) та не повідомлення органу досудового розслідування та Луганську обласну прокуратуру про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;
- спосіб вчинення злочину вчинення його умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією країни-агресора РФ, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:
- тимчасова окупація території України, а саме територія Біловодської селищної територіальної громади Луганської області, на якій створений незаконний орган, в якому підозрюваний розпочав «службу», що дає йому можливість продовжувати працювати та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене у разі його засудження за цей злочин;
- поведінка підозрюваного ОСОБА_4 , який своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора російською федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримав дії РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ЛНР», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - так званому «Беловодском РОВД МВД ЛНР».
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 98 від 20.05.2022 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18.05.2022 (далі Перелік до наказу).
Відповідно до вказаного Переліку до наказу, Біловодська селищна територіальна громада Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконного збройного формування, так званого «ЛНР».
Той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:
- матеріалами Департаменту кіберполіції Національної поліції України;
- протоколом огляду Інтернет-мережі, за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до оглянуто фотознімок на якому зображений підозрюваний ОСОБА_4 , який перебуває у формі незаконного правоохоронного органу підрозділу т.зв. «МВД ЛНР».
- протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , відповідно до яких встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 працював у Біловодському відділ поліції, але з початком збройної агресії з боку російської федерації залишився на тимчасово окупованій території та вступив до лав незаконного правоохоронного органу так званого «Біловодського РОВД мвд лнр»;
- висновком акту службового розслідування;
- матеріали Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;
- протокол огляду Інтернет-мережі, за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких оглянуто відеозапис прийняття присяги працівниками так званого (мовою оригіналу) «Беловодского, Меловского, Марковского РОВД МВД ЛНР», серед яких присутній заступник начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Старобільського РУП в Луганській області, у поліцейській формі з шевронами «луганської народної республіки», який приймає присягу працівника підрозділу так званого «МВД ЛНР»;
Слід зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
З початку березня 2022 збройні формування окупаційної влади країни-агресора російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль території Біловодської селищної територіальної громади Луганської області, а тому вказана територія знаходиться під окупацією збройних формувань Російської Федерації.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Таким чином положення ст. 184 КПК України визначають територіальну підсудність розгляду судових справ за клопотаннями слідчого або прокурора.
Відповідно до Положення про слідчі відділи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, затвердженого наказом в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську № 20 ДСК від 14.09.2021, Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку Луганської області) здійснює свою діяльність та розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 26 та який здійснює розслідування кримінальних правопорушень, вчинених на територіях та населених пунктах, розташованих на території Луганської області.
Відповідно до листа Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду № 292/0/158-21 від 15.04.2021 визначено територіальну підсудність за місцем знаходження (реєстрації) відповідного органу досудового розслідування, зокрема, Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Луганської області за Сєвєродонецьким міським судом Луганської області та Луганським апеляційним судом.
Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено наказ про припинення роботи (діяльності) Сєвєродонецького міського суду Луганської області з 24.02.2022 до вирішення питання щодо її відновлення у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог КПК України, клопотання про забезпечення заходів безпеки у вказаному кримінальному провадженні безпосередньо подаються до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, оскільки Другий слідчий відділ (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 26.
Водночас, в зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Сєвєродонецьким міським судом Луганської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
У зв`язку з наведеним, слідчий, посилаючись на вимоги ст. ст. 36, 40, 111, 131, 132, 135, 176178, 183, 184, 193, 194 КПК України, Розпорядження Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022,, просив суд,
-обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
-на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, посилався на підстави звернення, які викладені в клопотанні, зазначивши, що клопотання вмотивоване, обґрунтоване та підлягає задоволенню..
Захисник підозрюваного в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання
Розглянувши клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши долучені до клопотання докази, суд приходить до нижченаведеного.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України.
У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, введеним воєнним станом в Україні, захопленням території смт. Біловодськ Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги існування достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України орган досудового розслідування направив письмове повідомлення про підозру від 09.06.2022 не у день його складання,
Таким чином 09.06.2022 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні державної зради, а саме діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд приходить до висновку, що слідчим доведено, що існують ризики, передбачені
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-матеріалами Департаменту кіберполіції Національної поліції України;
-протоколом огляду Інтернет-мережі, за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до оглянуто фотознімок на якому зображений підозрюваний ОСОБА_4 , який перебуває у формі незаконного правоохоронного органу підрозділу т.зв. «МВД ЛНР».
-протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , відповідно до яких встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 працював у Біловодському відділ поліції, але з початком збройної агресії з боку російської федерації залишився на тимчасово окупованій території та вступив до лав незаконного правоохоронного органу так званого «Біловодського РОВД мвд лнр»;
-висновком акту службового розслідування;
-матеріали Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;
-протокол огляду Інтернет-мережі, за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких оглянуто відеозапис прийняття присяги працівниками так званого (мовою оригіналу) «Беловодского, Меловского, Марковского РОВД МВД ЛНР», серед яких присутній заступник начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Старобільського РУП в Луганській області, у поліцейській формі з шевронами «луганської народної республіки», який приймає присягу працівника підрозділу так званого «МВД ЛНР»;
Приходжу до висновку, що слідчим надано докази наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна);
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
- неприбуття на виклик до слідчого три рази поспіль (13.06.2022, 14.06.2022, 15.06.2022) та не повідомлення органу досудового розслідування та Луганську обласну прокуратуру про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;
- спосіб вчинення злочину вчинення його умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією країни-агресора РФ, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість продовження підозрюваним вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:
- тимчасова окупація території України, а саме територія Біловодської селищної територіальної громади Луганської області, на якій створений незаконний орган, в якому підозрюваний розпочав «службу», що дає йому можливість продовжувати працювати та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене у разі його засудження за цей злочин;
- поведінка підозрюваного ОСОБА_4 , який своїми діями демонструє підтримку прийняття рішення країни-агресора російською федерацією від 24.02.2022 щодо проведення на території суверенної держави України, так званої «спеціальної воєнної операції», підтримав дії РФ та незаконних збройних формувань, так званої «ЛНР», спрямовані на захоплення території України, вступивши та розпочавши свою «службу» у незаконно створеному структурному підрозділі окупаційної адміністрації РФ - так званому «Беловодском РОВД МВД ЛНР».
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 98 від 20.05.2022 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18.05.2022 (далі Перелік до наказу).
Відповідно до вказаного Переліку до наказу, Біловодська селищна територіальна громада Луганської області перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконного збройного формування, так званого «ЛНР».
Той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується:
- матеріалами Департаменту кіберполіції Національної поліції України;
- протоколом огляду Інтернет-мережі, за участі свідка ОСОБА_7 , відповідно до оглянуто фотознімок на якому зображений підозрюваний ОСОБА_4 , який перебуває у формі незаконного правоохоронного органу підрозділу т.зв. «МВД ЛНР».
- протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , відповідно до яких встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 працював у Біловодському відділ поліції, але з початком збройної агресії з боку російської федерації залишився на тимчасово окупованій території та вступив до лав незаконного правоохоронного органу так званого «Біловодського РОВД мвд лнр»;
- висновком акту службового розслідування;
- матеріали Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;
- протокол огляду Інтернет-мережі, за участю свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких оглянуто відеозапис прийняття присяги працівниками так званого (мовою оригіналу) «Беловодского, Меловского, Марковского РОВД МВД ЛНР», серед яких присутній заступник начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Старобільського РУП в Луганській області, у поліцейській формі з шевронами «луганської народної республіки», який приймає присягу працівника підрозділу так званого «МВД ЛНР»;
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
З початку березня 2022 збройні формування окупаційної влади країни-агресора російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль території Біловодської селищної територіальної громади Луганської області, а тому вказана територія знаходиться під окупацією збройних формувань Російської Федерації.
Частиною 6 статті 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи особу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, або території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, приходжу до переконання, про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі частини 6 статті 193 КПК України, розглянути питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після його затримання та не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 16:30 годині 15 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1