Номер провадження: 11-кп/813/389/23
Справа № 513/255/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

28.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000005 від 04.01.2018 року за апеляційною скаргою першого заступника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2022 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Пасічне Саратського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.10.2011 року Саратським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 12.06.2013 року Саратським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 09.09.2015 року звільнений 17.09.2015 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців та 3 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.121, ч. 2 ст.146,п.п.5,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5,9 ч.2 ст. 115 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.121, ч. 2 ст.146, п.п.5,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5,9 ч.2 ст. 115 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, строком на 1 рік;

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, строком на 6 років;

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі, строком на 4 роки;

- за ч. 2 ст. 15 п.п.5, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, строком на 10 років;

- за п.п. 5, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, строком на 12 років.

Звільнено засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено засудженому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, строком на 12 років.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_9 , у виді тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.01.2018 року.

Вироком суду першої інстанції вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.

03.01.2018 року, о 22 год.40 хв., ОСОБА_9 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, без відповідного письмового або усного дозволу особи, яка там мешкає і являється власником - потерпіла ОСОБА_10 , шляхом відчинення хвіртки, проник на територію подвір`я будинку АДРЕСА_2 , а потім розбивши скло на вхідних дверях, зняв металевий крючок та відкрив вхідні двері, після чого проник до вказаного будинку.

Далі, 03 січня 2018 року, о 22 год.50 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 запропонував потерпілій ОСОБА_11 вступити з ним в статевий акт, а коли остання відмовилася від його пропозиції умисно наніс табуретом з металевими ніжками множині удари в область голови та обличчя, яка від отриманих тілесних ушкоджень втратила свідомість.

В результаті нанесених, обвинуваченим ОСОБА_9 , ударів потерпіла ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження: у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку тяжкого ступеню, травматичних крововиливів в м`яких мозкових оболонках великих півкуль та наявністю забійної рани на правій тім`яно-скроневій області, 3 забійних ран на лівій скроневій області, забійної рани на лобно-тім`яній області, забійної рани на лобній області зліва, садна та 2 забійних ран на лобній області справа, забійної рани на правій бровній дузі, забійної рани на лівій брівній дузі, крововиливів під м`якими тканинами волосистої частини голови в проекції ран, крововиливів у скроневі м`язи, синця в лівій параорбітальній області, забійної рани на верхній повіці лівого ока, забійної рани на передній поверхні лівої вушної раковини, забійної рани на задній поверхні лівої вушної раковини, забійної рани на спинці носа справа, садна на спинці, крилах та кінчику носа, забійної рани на правій щічній області, садна на нижній губі зліва, забійної рани на лівій боковій поверхні верхньої третини шиї, подвійного перелому нижньої щелепи; 4 синця на зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, 4 садна на тильній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні правої кисті, садно на тильній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу та лівої кисті. Виявлені ушкодження в єдиному морфологічному комплексі по критерію небезпеки для життя, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень стосовно живих осіб.

Крім того, 03.01.2018 року, о 22 год. 55 хв., обвинувачений ОСОБА_9 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , умисно з метою незаконного позбавлення волі людини, із застосуванням фізичного насильства, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань шляхом нанесення тілесних ушкоджень, заштовхав потерпілу ОСОБА_10 до кухні вказаного будинку, та підпер дверцятами від холодильника вхідні двері до кімнати, тим самим незаконно позбавив її волі та можливості вільно пересуватися.

В результаті застосованого обвинуваченим ОСОБА_9 відносно потерпілої ОСОБА_10 насильства, останній спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на грудній клітці.

Ушкодження у вигляді синця не було небезпечними для життя, має незначні, скороминущі наслідки, що триває не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року), відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, 03 січня 2018 року, о 23 год.10 хв., обвинувачений ОСОБА_9 , побоюючись кримінальної відповідальності за нанесення потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень та незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_10 , з метою приховцвання ці злочини, достовірно знаючи що в будинку АДРЕСА_2 знаходяться потерпілі ОСОБА_11 у непритомному стані та ОСОБА_10 , яка була зачинена ним в приміщенні кухні, діючи умисно з метою позбавлення їх життя способом, небезпечним для життя багатьох осіб, підпалив штори біля дверей та диван, в кімнаті де знаходилась потерпіла ОСОБА_11 , розраховуючи що в наслідок розповсюдження пожежі в будинку будуть знищені тіла потерпілих на інші сліди злочинів.

Після скоєння злочинів обвинувачений ОСОБА_9 покинув місце пригоди, повернувшись до себе додому, вважаючи що скоєними діями довів до кінця свій злочинний намір.

Однак, під час пожежі потерпілій ОСОБА_10 вдалося відкрити вікно та покинути приміщення де сталася пожежа, врятувавши собі життя.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_9 , з причин, що не залежали від його волі не зміг позбавити життя потерпілу ОСОБА_10 .

Потерпіла ОСОБА_11 загинула на місці злочину, в результаті отруєння димом при пожежі.

Не погоджуючись з вироком суду, сторона обвинувачення звернулась з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 :

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, строком на 2 роки;

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, строком на 7 років;

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі, строком на 4 роки;

- за ч. 2 ст. 15 п.п.5, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, строком на 10 років;

- за п.п. 5, 9 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, строком на 15 років.

Звільнити засудженого ОСОБА_9 від покарання, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 років обмеження волі, на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, строком на 15 років. В іншій частині вирок суду першої інстанції прокурор просить залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок надмірної м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, оскільки він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, не працює, не одружений, жодних соціальних зв`язків не має та раніше вже притягався до кримінальної відповідальності.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

До початку розгляду апеляційної скарги, 25.01.2023 року, на адресу апеляційного суду від заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 надійшло клопотання про відмову від апеляційної прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.121, ч. 2 ст.146,п.п.5,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5,9 ч.2 ст. 115 КК України.

28.02.2023 року на адресу апеляційного суду надійшло уточнене клопотання заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , в якому просить прийняти відмову від апеляційної скарги на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.121, ч. 2 ст.146,п.п.5,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5,9 ч.2 ст. 115 КК України.

Захисник ОСОБА_7 , не заперечувала проти розгляду клопотання прокурора без участі обвинуваченого, так як це не погіршує становище останнього.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405 КПК, апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала клопотання про відмову від апеляційної скарги сторони обвинувачення; захисника, яка не заперечувала проти відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України (далі КПК) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 403 КПК якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Станом на 28.02.2023 року вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2022 року, крім прокурора, ніким не оскаржений, а тому враховуючи відмову сторони обвинувачення від апеляційної скарги, провадження за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 403, 419, КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Прийняти відмову заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 від апеляційної скарги першого заступника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2022 року в кримінальному провадженні №0000005 від 04.01.2018 року, яким ОСОБА_9 засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.121, ч. 2 ст.146,п.п.5,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.5,9 ч.2 ст. 115КК України та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4