ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/347/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0001107 від 10 липня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погодженне прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 23 грудня 2022 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави у сумі 520 000 гривень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, в порушення вимог ст. 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року, незаконно придбали порошкоподібну речовину білого кольору-амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких заборонено, а також речовину рослинного походження зеленого кольору-канабіс, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, які надалі незаконно зберігали з метою збуту по місцю свого тимчасового проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

14 лютого 2022 року, у період з 17 год. 12 хв. по 17 год. 46 хв., під час санкціонованого виявлення та вилучення зразків для дослідження за місцем тимчасового проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено психотропну речовину-амфетамін, обіг якої обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 0, 91196 грама, що згідно Таблиці № 2 Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у законному обігу, затвердженої Наказом Міністрерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 (із наступними змінами та доповненнями) є невеликим розміром; особливо небезпечний наркотичний засіб-канабіс, обіг якого заборонено, масою перерахунку на суху речовину 0,193 грама, що згідно Таблиці № 1 Невеликі, великі, та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України, від 01.08.2000 року № 188 (із наступними змінами і доповненнями) є невеликим розміром; та особливо небезпечну психотропну речовину-PVP (1-феніл-2-піролідин-1-їл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 24, 6547 грама, що згідно Таблиці № 2 Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу , затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 (із наступними змінами та доповненнями), являється особливо великим розміром, які ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігали з метою збуту.

03.11.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи.

Зазначає, що прокурором не доведено наявності обґрунтованих ризиків того, що ОСОБА_7 зможе переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 тривалий період після повідомлення його про підозру перебував без жодного запобіжного заходу і при цьому не переховувався від органу досудового розслідування та суду, а також за жодних обставин не мав можливості виїхати за межі України.

Просить врахувати молодий вік його підзахисного та наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Апелянт не погоджується з визначеним судом розміром застави підозрюваному ОСОБА_7 , яка, на думку сторони захисту, є непосильною для підозрюваного.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрати більш м`який запобіжний захід.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки повний текст ухвали було проголошено 14.11.2022 року, а тому апеляційну скаргу було подано протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять її задовольнити і змінити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти дів з дня її оголошення.

За ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений в тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Поважними причинами є ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Такими поважними причинами може бути необізнаність заінтересованих осіб про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, що є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

Як слідує з матеріалів провадження, 10.11.2022 року слідчим суддею проголошено вступну і резолютивну частину ухвали, відповідно до положень ч.2 ст.376 КПК України, а повний текст судового рішення оголошено 14.11.2022 року.

Повний тест судового рішення отримано захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 14.11.2022 р., що стверджується розпискою наявною у матеріалах справи (а.с. 78).

Апеляційна скарга подана адвокатом ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 19.11.2022 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.11.2022 року пропущено апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкцією ч.3 ст.307 КК України, за якою ОСОБА_7 оголошено підозру, передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, яке є тяжким, що підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими судом першої інстанції доказами.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження, при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, яким підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, колегія судді звертає увагу, що слідчим суддею зроблено детальний аналіз ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотання та прокурор у судовому засіданні, виходячи з якого обґрунтовано мотивував своє рішення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Мотиви, наведенні слідчим суддею на обґрунтування своїх висновків щодо оцінки ризиків зазначених слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу є належним чином аргументовані і сумніві у колегії суддів не викликають.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , слідчим суддею враховано також особу підозрюваного, який ніде не працює, не має джерела доходу, що може спонукати його до вчинення злочинів з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від органу досудового розслідування.

Також, слідчим суддею застосовано положення ч.3 ст.183 КПК України та визначено підозрюваному ОСОБА_7 , як альтернативу тримання під вартою, розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а також дотримано вимоги ст.194 КПК України щодо визначення обов`язків, які будуть покладені на нього у разі внесення застави.

Що стосується, розміру застави, визначеного слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 , що також оспорює сторона захисту, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтю 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_7 розміру застави, слідчий суддя вірно врахував положення ст.ст.182,183 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Колегія суддів вважає, що з огляду на обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя правильно ухвалив рішення про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Це рішення слідчим суддею належним чином умотивовано і сумнівів у колегії суддів не викликає.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді щодо обраного виду запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для зміни ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді