Справа № 610/1946/19
провадження № 1-в/632/36/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» ОСОБА_7 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пісчанокопське Пісчанокопського району Ростовської області Російської Федерації, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , про приведення вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року, вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року, вироку Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить привести у відповідність до вимог КК України, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року вироки: Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року; Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року; Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року, які були приведені у відповідність до зазначеного вище Закону ухвалами Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 травня та 15 вересня 2021 року, оскільки вважає, що остаточне покарання, визначене ухвалою від 15 вересня 2021 року за правилами ст. 71 КК України, не відповідає Закону, а на час розгляду справи Харківським апеляційним судом, суду не було надано актуальну інформацію щодо його попередніх судимостей.

При цьому засуджений, посилаючись на те, що він відбував з 11 лютого 2021 року по 26 грудня 2022 року, а також з 03 по 21 листопада 2020 року покарання за вироками 2016 2018 років у слідчому ізоляторі, просить зарахувати зазначений час у строк покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

У судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник підтримав позицію засудженого, вважає, що клопотання останнього підлягає задоволенню.

Представник установи виконання покарань заявив, що клопотання засудженого підлягає задоволенню в частині приведення вироків у відповідність до КК України, з урахуванням змін, внесених Законом № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року.

При цьому жодних доводів представником кримінально виконавчої установи наведено не було.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що вироки Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року та 05 грудня 2018 року вже приведені у відповідність до вимог КК України та змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, відповідними ухвалами Жовтневого районного суду міста Харкова, підстави для приведення у відповідність до вимог КК України, з урахуванням змін внесених зазначеним Законом, вироку Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, відсутні, оскільки зміни до ч. 2 ст. 309 КК України наведеним вище Законом не вносилися.

Також прокурор зазначив, що не підлягають зарахуванню у строк покарання ОСОБА_5 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, періоди його перебування у слідчому ізоляторі, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо нього не обирався, а він був затриманий на виконання вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року лише 03 листопада 2020 року.

Крім того, як вбачається із судових рішень, що наявні у особовій справі засудженого, зазначене питання вже неодноразово розглядалося судом.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Вирок набрав законної сили 05 травня 2016 року.

05 грудня 2018 року Балаклійським районним судом Харківської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року у виді шести місяців позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року цей вирок залишений без змін.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, яким внесено зміни до КК України та КПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 15 вересня 2021 року вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року приведено у відповідність до Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Постановлено вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений даним вироком за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

В іншій частині вирок залишений без змін.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 травня 2021 року вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Постановлено вважати ОСОБА_5 таким, що засуджений цим вироком за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року у виді шести місяців позбавлення волі, та остаточно визначено ОСОБА_5 , за правилами ст. 72 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і один місяць.

В іншій частині вирок залишено без змін.

У подальшому ОСОБА_5 був засуджений 21 квітня 2021 року Зміївським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, приєднано один місяць, що є частиною невідбутого покарання, призначеного на підставі вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року, залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, і остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і сім місяців.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року вирок Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 було змінено.

На підставі ст. 69-1 КК України ОСОБА_5 зменшено розмір покарання за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і сім місяців.

Вказаний вирок набрав законної сили 30 листопада 2021 року і на даний час виконується.

Таким чином, суд зазначає, що питання про приведення раніше ухвалених вироків суду відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року вже були вирішені ухвалами Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 травня та 15 вересня 2021 року.

Зазначені судові рішення набрали законної сили.

Вимоги засудженого про повторний розгляд цих же питань не можна вважати такими, що ґрунтуються на Законі.

Перегляд рішення суду апеляційної інстанції у зв`язку із незгодою засудженого з призначеним покаранням та порядком його призначення не входить до компетенції суду першої інстанції.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що вимоги засудженого ОСОБА_5 про приведення зазначених вище вироків у відповідність до вимог КК України, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, задоволенню не підлягають.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 в іншій частині - про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, згідно з положеннями ч. 5 ст.72 КК України, в редакції Закону № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то ці вимоги також задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Законом № 2046-VIII від 18 травня 2017 року внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, згідно із яким попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Закон № 2046-VІІІ набрав чинності 20 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно із вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід щодо нього не обирався.

За вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців злочини вчинені у березні 2018 року.

При цьому ухвалено строк покарання обчислювати з моменту виконання вироку.

Щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - до набрання вироком законної сили.

На виконання цього вироку ОСОБА_5 був затриманий 03 листопада 2020 року, що є початком строку відбування покарання.

Із вироку Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року вбачається, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_5 13 травня 2019 року, тобто після втрати чинності Закону № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року.

Таким чином, попереднє ув`язнення до засудженого ОСОБА_5 не застосовувалося.

Крім того зазначене питання вже двічі було предметом розгляду суду, як першої інстанції - 22 червня 2021 року Жовтневого районного суду міста Харкова, так і апеляційної - 30 листопада 2021 року Харківського апеляційного суду.

За результатами розгляду відповідних клопотань у їх задоволенні було відмовлено через їх незаконність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року, вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 05 грудня 2018 року, вироку Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Первомайський міськрайонний Харківської області.

Суддя:ОСОБА_1