Справа № 953/5427/22
н/п 1-кс/953/80/23
"25" березня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,
Згідно з протоколом повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 25 березня 2023 року вищевказане клопотання по кримінальній справі передано в провадження слідчого суді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .
Після чого ОСОБА_4 помістила вищевказаний товар до свого пакунку, який мала при собі та, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, попрямувала у напрямку виходу, не пред`явивши товар до оплати на касі, та не сплативши його вартість. Таким чином ОСОБА_4 намагалася вийти з приміщення супермаркету «Рост», тим самим вчинила усі дії, які вважала необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, однак не довела його до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки після виходу з території відділів з продажу господарчого товару супермаркету «Рост», остання була зупинена співробітниками охорони магазину.
14 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема:
- рапортом інспектора чергового Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду місця події від 23.09.2022;
- протоколом огляду документів (відеозапису) від 01.10.2022;
- протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;
- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;
- протоколом допиту потерпілого;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 452М від 28.09.2022.
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення умисного тяжкого злочину, за який у разі визнання останньої винною, передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, беручи до уваги той факт, що в ході проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваної виявилося неможливим, у зв`язку з чим 28 листопада 2022 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено, а ОСОБА_4 оголошена у розшук, тому, на переконання органу досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі та розуміючи зміст інкриміновано їй кримінального правопорушення та передбачену за його вчинення кримінальну відповідальність, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою їх схилення до зміни показів. Підозрювана офіційно не працює, стабільного доходу не має, за місцем реєстрації не проживає, при цьому місце фактичного мешкання підозрюваної невідоме, а тому у разі застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, вона має реальну можливість продовжити дії, спрямовані на вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених саме п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України. Окрім того, зазначив, що тривалий час органом досудового розслідування вживалися заходи щодо встановлення місця знаходження підозрюваної, зокрема здійснювалися виїздити співробітників поліції за місцем реєстрації підозрюваної, але за вказаної адресою її виявлено не було. Крім того, слідчий, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, неодноразово здійснював телефонні дзвінки за номером телефону, який був наданий підозрюваною, проте на виклики остання не відповідала. З огляду на викладене, на переконання прокурора, такі дії підозрюваної спрямовані на переховування від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні просила обрати стосовно неї запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт, посилаючись на те, що жодних дій, спярмованих на переховування від органу досудового розслідування та суду не вчиняла. Зазначала, що після того, як їй був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, вона надала слідчому свій особистий номер телефону для того, щоб слідчий міг повідомляти її про необхідність прибуття до слідчого відділу. При цьому зауважила на тому, що на дзвінки від незнайомих їй номерів телефону вона не відповідає. Окрім того, у судовому засідання підтвердила той факт, що не проживає за місцем реєстрації та впродовж дії ухвали слідчого судді про застосування щодо неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, проживала за іншою адресою, ніж та, яка вказана в ухвалі слідчого судді. Разом з тим про зміну місця проживання підозрювана не повідомляла орган досудового розслідування.
Захисник підозрюваної ОСОБА_4 адвокат у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність заявлених слідчими та прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому просив суд застосувати щодо його підзахисної запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою. Зауважив, що підозрювана не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а тому ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається сторона обвинувачення відсутній. Окрім того, посилання сторони обвинувачення на існування ризику впливу на свідків є необґрунтованим та надуманим, оскільки такі твердження не ґрунтуються на конкретних підставах, а заявлений слідчим та прокурором ризик вчинення іншого кримінального правопорушення взагалі безпідставним та жодним чином не вмотивованим.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Положеннями ч. 1 ст. 200 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Запобіжний захід може бути змінений, коли це виправдовується обставинами справи, зумовленими виникненням нових обставин після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, а також виявленням тих, які існували раніше, але про які не було відомо сторонам на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу. Тож, загальною вимогою щодо змісту клопотання про зміну запобіжного заходу є зазначення в ньому нових обставин, які не були предметом судового розгляду при застосуванні запобіжного заходу у порядку ст. 194 КПК України.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу підозрюваній слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що 14 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 11 грудня 2022 включно з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2022 рокунадано дозвіл старшому слідчому СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 затримати з метою доставки до Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою.
24 березня 2023 року ОСОБА_4 затримана співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208, 191 КПК України.
За змістом положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань та виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій.
Так, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Згідно з вимогами положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ч. 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо доведено обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підставою для звернення з даним клопотання стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними рапорта інспектора чергового Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 23 вересня 2022 року; даними протоколу огляду місця події від 23 вересня 2022 року; даними протоколу огляду документів (відеозапису) від 01 жовтня 2022 року; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 04 жовтня 2022 року, даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 жовтня 2022 року; даними протоколу допиту представника потерпілої сторони від 26 вересня 2022 року; даними висновку судової товарознавчої експертизи № 452М від 28 вересня 2022 року; даними протоколу допиту підозрюваної від 14 жовтня 2022.
При цьому слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення у ході судового розгляду клопотання не доведений ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, враховуючи те, що підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього слідчому судді не надано.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має зареєстроване місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , однак до затримання фактично мешкала за іншою адресою: АДРЕСА_2 , про що орган досудового розслідування не повідомила, офіційно не працевлаштована, незаміжня, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має та наразі підозрюється у вчиненні корисливого злочину проти власності, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у разі визнання її винуватою у виді позбавленні волі строком від п`яти до восьми років.
Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останньої вважає за необхідне змінити запобіжний захід застосований до підозрюваної у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 хоча і є раніше не судимою, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, покарання за яке, за умови визнання її винуватою, передбачене у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, що свідчить про високу суспільну небезпечність таких дій. Окрім того, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що у ході досудового розслідування у межах цього кримінального провадження до підозрюваної був застосований зіпобіжний захід у виді особистого зобовязання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які вона не виконала та тривалий час не цікавилася ходом проведення досудового розслідування за її підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з чим була оголошена у розшук, тому слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважаю за необхідне змінити застосований до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.
Положеннями частини 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Нормами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованих підозрюваній діянь, як вони сформульовані стороною обвинувачення, враховуючи особу підозрюваної та беручи до уваги положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, вважає за доцільне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, що пов`язані з застосуванням запобіжних заходів, у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,
Змінити застосовний щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 06 квітня 2023 року включно.
Визначити ОСОБА_4 суму застави у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.
Підозрювана, обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Київського районного суду м. Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається такою, щодо якої застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрювана, обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Строк дії ухвали встановити до 06 квітня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення

Повний текст ухвали складений 27 березня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1