У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/318/23

10 березня 2023 року селище Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , за участі скаржника - ОСОБА_3 та начальника СД - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 , яка полягає у винесенні постанови від 01.03.2023р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в рамках кримінального провадження №0000018 від 14.02.2023р. та зобов`язання начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 визнати її потерпілою,

в с т а н о в и в:

До Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій вона просить скасувати постанову начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 про відмову у залученні її в якості потерпілої в рамках кримінального провадження №0000018, що внесене до ЄРДР від 14.02.2023р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.358 КК України та зобов`язати начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 залучити її в якості потерпілої в рамках вищевказаного кримінального провадження.

Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що її чоловік ОСОБА_5 звернувся до поліції із заявою про вчинення начальником сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

27.02.2023р. вона звернулася до дізнавача, в провадженні якого перебуває справа, із клопотанням про визнання її потерпілою. Постановою начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 від 01.03.2023р., відмовлено скаржнику, як співвласниці земельної ділянки у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілої по кримінальному провадженню №0000018 від 14.02.2023р. На думку скаржника, вказана постанова складена з порушенням вимог закону, не містить посилань на проведені дізнавачем слідчих дії, які стали підставою для висновку про відмову у задоволенні клопотання та не надано оцінки доводам, якими ОСОБА_3 обґрунтовувала свої твердження про спричинення їй матеріальної шкоди.

В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Начальник СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечив, вважає її необґрунтованою, оскільки на даний час проводиться досудове розслідування та встановлюють всі факти та обставини його вчинення. Крім того, скаржником не надано доказів, які б підтверджували шкоду нанесену їй та її чоловіку, тому вважає що постанова про відмову у визнанні потерпілим є законною та обґрунтованою. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши скаржника ОСОБА_3 та начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід враховувати, що слідчий, дізнавач має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим. Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Проаналізувавши постанову дізнавача, відповідно до якої останній вважає, що в ході кримінального провадження, на час звернення скаржника із клопотанням в діях начальника сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради ОСОБА_6 не встановлено факти вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та не встановлено достатніх відомостей, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 шкоди.

Разом з тим, скаржник у заяві (клопотанні), з яким зверталася до дізнавача, зазначає, що їй внаслідок кримінального правопорушення, яке розслідується, завдано шкоду, однак, не обґрунтовує належним чином ці доводи, не надає доказів на підтвердження, а лише констатує ст.55 КПК України.

У судовому засіданні скаржник не підтвердила спричинення збитків, заподіяних їй та її чоловіку внаслідок кримінального правопорушення щодо якого здійснюється досудове розслідування, та їх розмір.

Посилання скаржниці на втрату часу та коштів та формування запитів, консультації, створення проектів на земельні ділянки для отримання містобудівних умов, прийняття участі в аукціоні та підготовці до аукціону, підписання договорів, подання заяв, не відноситься до предмету кримінального провадження за ст. 358 КК України, ймовірної підробки листів-відмов на запити ОСОБА_5 ..

Вказане може бути обумовлено незаконними відмовами у видачі містобудівних умов, у випадку встановлення такої незаконності, що не охоплюється складом кримінального правопорушення - підроблення документів та підлягає встановленню у іншому правовому порядку.

Згідно з ч.3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У цьому випадку скаржник не надає будь-якого підтвердження завдання ОСОБА_3 будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.

Натомість слідчий суддя критично оцінює доводи скаржника з приводу того, що постанова є невмотивованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами факт та розмір шкоди, що була завдана, або могла бути завдана кримінальним правопорушенням. Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 303, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 , яка полягає у винесенні постанови від 01.03.2023р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в рамках кримінального провадження №0000018 від 14.02.2023р. та зобов`язання начальника СД ВП№2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_4 визнати її потерпілою - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню в силу ст.309 КПК України не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1