Справа № 591/1899/22
Провадження № 1-кп/591/373/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11. 2022р.

суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників- адвокатів обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 257 КК України, та від прокурора надійшли клопотання про продовження строку дії щодо всіх обвинувачених обраного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, мотивував тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину та існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Захисники та обвинувачені заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати цілодобовий домашній арешт ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , враховуючи недоведеність ризиків, наявність міцних сімейних зв`язків, офіційного місця роботи. Захисник ОСОБА_5 та його підзахисний просили визначити час перебування під домашнім арештом відносно останнього , оскільки ОСОБА_7 має намір влаштуватися на роботу, відшкодовувати шкоду заподіяну злочином, він має міцні соціальні зв`язки , має також доглядати родину, в тому числі матір похилого віку, та те що він сам особисто має задовільний стан здоров`я. Врахувати його позицію у справі, що під час досудового розслідування обвинувачений демонстрував готовість до співпраці.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто в даному випадку: переховуватися від суду; знищити чи спотворити докази, незаконно впливати на потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків прокурор обґрунтовував тим, що за злочин, в якому обвинувачується особи, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, тоді як у обвинувачених відсутні міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи; не віднайдені всі речові докази; обвинувачені є знайомими, перебуваючи на свободі, зможуть впливати на інших обвинувачених та потерпілих; через відсутність джерел фінансування можуть знов вчини корисливий злочин.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків тощо).

Судом встановлено, що існування ризиків, передбачених п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, вважаю, що з урахуванням стадії розгляду кримінального провадження, а також те, що всі речові докази вже зібрані, відшукані та їм визначено місце зберігання, то його існування ґрунтується лише на припущеннях прокурора та не може бути встановлений у даній справі. Як і не встановлено мною ризику можливого вчинення нового кримінального правопорушення, оскільки всі обвинувачені раніше не судимі та обвинувачуються у вчиненні одного епізоду кримінального правопорушення.

Стосовно ризику переховування обвинувачених від суду, то його наявність слід досліджувати щодо кожного обвинуваченого окремо з урахуванням положень статті 178 КПК України та вищенаведеної практики ЄСПЛ.

ОСОБА_7 одружений більше 20 років, має на утриманні неповнолітню доньку, постійне місце проживання за місцем реєстрації, де проживає разом з дружиною, донькою та матір`ю дружини, позитивно характеризується за місцем мешкання, на профілактичних обліках не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався, зареєстрований як ФОП, що свідчить про достатню міцність сімейних та соціальних зв`язків. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнає, але не погоджується з кваліфікацією його дій, співпрацював зі слідством, повідомляв місцезнаходження викраденого майна, допоміг у відшуканні цих речей, надав вичерпні покази з цього приводу, має намір відшкодовувати шкоду заподіяну злочином , влаштуватися з цією метою на роботу, доглядати за матір`ю, яка є особою похилого віку.

Прокурор таких встановлених обставин в судовому засіданні не спростував.

З огляду на викладене, вважаю, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не доведено існування ризику переховування від суду, оскільки він має сталі сімейні та соціальні зв`язки, постійне місце проживання, що в сукупності є достатнім стримуючим фактором для недопущення порушення ним процесуальної поведінки, тоді як ризик переховування особи від суду не може ґрунтуватися лише на тяжкості можливого покарання.

Отже, враховуючи встановлення відносно ОСОБА_7 лише одного ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, застосування до нього такого запобіжного заходу як домашній арешт з встановленням відповідного часу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаному ризику.

Щодо ризику переховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , то вважаю, що відносно них він продовжує існувати, оскільки разом із тяжкістю можливого покарання за злочини, у яких вони обвинувачуються, судом враховано відсутність в останніх міцних соціальних зв`язків, які могли б стримувати їх від переховування, та постійного, офіційного місця роботи, нестабільність доходів при неофіційних підробітках. І такий ризик відносно вказаних обвинувачених разом з іншим встановленим ризиком не може бути забезпечений іншим більш м`яким запобіжним заходом.

Оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пов`язаний із застосуванням насильства, суд відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає їм розмір застави.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 331, 181, 176-178, 182-184, 193-197, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 січня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.01. 2023 року включно без визначення розміру застави.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15.01.2023 включно, заборонивши залишати житло з 22 00 години до 05-00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього такі обов`язки: 1) прибувати до суду за викликом; 2) не відлучатися з зазначеного місця проживання без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; 4) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_10 -Когер