У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000223.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

підозрюваний - ОСОБА_6 ,

захисники - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2023 р. відносно ОСОБА_6 на строк до 09.04.2023 р. застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 діб.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що, приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не надав належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 15 років з конфіскацією майна або без такої, тобто наявний ризик переховування від слідства та суду, в тому числі, на тимчасово окупованих територіях.

Прокурор зазначає, що підозрюваний перебуваючи на волі, може самостійно або через інших осіб впливати на колег та підлеглих працівників «окупаційної залізниці» у Херсонській області, узгоджувати з ними свої показання, схиляти свідків до дачі завідомо неправдивих показань, надавати поради, тощо, що свідчить про наявність ризику незаконного впливу на свідків, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудовим розслідуванням не встановлені всі обставини кримінального правопорушення та не вилучені всі матеріали та речові докази.

Крім наведеного, прокурор вважає, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апелянт вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, в тому числі, тримання під вартою з визначенням застави не зможе запобігти доведеним ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків.

За наведених обставин, прокурор вважає, що відносно ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_7 стверджує про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора, відсутність та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Херсон) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000223 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ тимчасово взято під контроль м. Херсон. У свою чергу ОСОБА_6 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді начальника ТСЦ № 6541 (на правах відділу, м. Херсон) регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС у Херсонській області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема обласного центру - м. Херсона, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ забезпечив функціонування на території Херсонської області та зокрема, м. Херсона, системи підприємств критичної інфраструктури, підпорядкованих окупаційній адміністрації РФ.

Так, з метою завдання шкоди Україні, вчиняючи дії спрямовані на системну допомогу державі-агресору, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора у встановлені та зміцнені окупаційної влади, а також недопущення контролю української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ОСОБА_6 , починаючи з червня 2022 року по серпень 2022 року, перебуваючи на території м. Херсона, обіймав посаду «заместитель начальника строительно-монтажного эксплуатационного управления» у незаконно створеному окупаційною адміністрацією «Дирекции Государственное унитарное предприятие «Херсонская железная дорога»», будучи обізнаним про факт ведення РФ агресивної війни проти України, діючи умисно вчиняв дії спрямовані на допомогу державі агресору, збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави агресора, шляхом здійснення заходів з налагодження роботи залізниці у Херсонській області, в тому числі м. Херсон, під патронатом РФ, за іноземним законодавством та стандартами, а також проведення ремонтних робіт з метою забезпечення залізничного сполучення між Херсонською областю та іншими територіями України, які перебувають під контролем ЗС РФ та окупаційних адміністрацій.

Тим самим, забезпечено належне функціонування залізничного сполучення між адміністративною територією РФ, окупованою територією АР Крим та Херсонською областю.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-2 КК України, як вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

09.02.2023 р. ОСОБА_6 , в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

10.02.2023 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити не вилучені матеріали та речові докази, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке може бути призначено підозрюваному у разі визнання його винним у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, доведеності прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, постійне місце мешкання у м. Херсон, тобто має міцні соціальні зв`язки, є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000522, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 110, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, в якому досудове розслідування триває, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде необхідним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження та запобіганню ризикам, встановленим в ході розгляду клопотання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім цього, за змістом ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5КПК України, частини першої цієї статті, тобто у виді тримання під вартою.

Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повному обсязі.

Так, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання, зокрема, дані протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , огляду інтернет-видань, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю свідка ОСОБА_9 та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та підстав, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, матеріали клопотання слідчого містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду, з огляду на обставини інкримінованого кримінального правопорушення та можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років.

Крім того, ОСОБА_6 обізнаний про осіб, які є підлеглими йому працівниками, і яким можуть бути відомі обставини кримінального правопорушення, а отже ризик незаконного впливу на свідків, в тому числі на тих, які на даний час, не встановлені досудовим розслідуванням - існує.

На даний час, органом досудового розслідування не встановлені всі обставини кримінального правопорушення, в тому числі місцезнаходження речей і документів, які можуть підтвердити можливу протиправну діяльність ОСОБА_6 , а відтак ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також існує, проте є незначним, оскільки прокурором не зазначено наявність яких саме речей чи документів органу досудового розслідування необхідно встановити.

Апеляційним судом не встановлено наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вказаний ризик, за змістом, як клопотання слідчого, так і апеляційної скарги прокурора випливає з ризику можливого знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, натомість, в даному випадку, такий ризик повинен бути обґрунтований зовсім іншими обставинами, не зазначеними у п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З тих же підстав, не доведено прокурором і наявності ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Отже, зважаючи на доведення прокурором наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, згідно яким, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, в даному випадку, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що слідчим суддею недостатньо враховані всі обставини та наявні ризики, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, з числа передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявність доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини провадження, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, данні про особу підозрюваного, який хоча і має міцні соціальні зв`язки, проте це не завадило йому вчинити особливо тяжкий злочин, вік стан здоров`я та інші обставини, апеляційний суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Саме такий вид запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, зможе забезпечити на даній, початковій стадії досудового розслідування, виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та дозволить уникненню встановлених ризиків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено, протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

З урахуванням дати повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України - 09.02.2023 р., строк тримання останнього під вартою не може перевищувати більше двох місяців з даної дати.

За змістом положень п. 5 ч. 4 ст. ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд приходить до висновку, що на даний час, підстав для визначення розміру застави не має.

Отже, виходячи з вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити, застосувавши відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2023 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - скасувати.

Постановити нову ухвалу. Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.04.2023 р. без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3