Справа 759/8447/18 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/1125/2023 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_11 та цивільного відповідача - директора ТОВ «Олга-Транс» на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, з середньою освітою, не одруженого, працюючого в ТОВ «Олга-Логістик» на посаді водія, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керування транспортними засобами;

на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково:

стягнуто з ПрАТ СК «Провідна» на користь потерпілого ОСОБА_12 15 596 грн 72 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 779 грн 83 коп в рахунок відшкодування моральної шкоди;

стягнуто з ТОВ «Олга-Транс» на користь потерпілого ОСОБА_12 250 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди;

цивільний позов ОСОБА_13 до ТОВ «Олга-Транс» залишено без розгляду;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , 31 січня 2018 року, близько 10 години 08 хвилин, керуючи автомобілем марки «MАН», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Олга-Транс», рухаючись по Брест-Литовському шосе в м. Києві, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, змінив напрямок руху, почав виконувати маневр перестроювання з другої смуги у першу смугу руху, не надав перевагу в русі автомобілю «Сітроєн» номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по першій смузі, що призвело до зіткнення транспортних засобів та завдання потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Вважав, що призначене ОСОБА_10 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами суперечить як засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, так і позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах Пленумів присвячених питанням призначення покарання. На переконання прокурора, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про явну небезпеку, яку несе ОСОБА_10 під час керування транспортним засобом. Крім цього, на думку прокурора суд у вироку не привів обґрунтованих мотивів призначення ОСОБА_10 покарання з випробуванням. Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі цивільного відповідача - директора ТОВ «Олга-Транс» указано на незаконність вироку в частині розв`язаного цивільного позову. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що суд першої інстанції задовольнивши цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 врахував розмір моральної шкоди, який визначений Висновком соціально-психологічного дослідження № 18-06-18 Спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень, фахівці якого не являються експертами судово-медичного дослідження, їх діяльність не акредитована Міністерством юстиції України, Міністерством охорони здоров`я України чи будь-яким іншим компетентним органом державної влади. Просив вирок скасувати в частині розв`язання цивільного позову про стягнення з ТОВ «Олга-Транс» на користь потерпілого ОСОБА_12 250 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В додаткових поясненнях цивільного відповідача - директора ТОВ «Олга-Транс» указано, що ТОВ «Олга-Транс» не може бути цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, оскільки автомобіль «МАН» передано ТОВ «Олга-Транс» в оренду ТОВ «Олга-Логістик», а обвинувачений ОСОБА_10 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Олга-Логістик», а не ТОВ «Олга-Транс». Просив вирок скасувати в частині розв`язання цивільного позову, відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 .

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити; не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги цивільного відповідача;

представника потерпілого, який частково визнав апеляційну скаргу представника цивільного відповідача та підтримав апеляційну скаргу прокурора;

обвинуваченого та його захисника, які доводи апеляційних скарг вважали необґрунтованими, просили залишити їх без задоволення, а вирок без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга цивільного відповідача до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оспорюються, підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_10 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, то вони є частково обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого злочину, особи винного та інших обставинах справи.

Як вбачається із вироку, суд, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_10 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який має середню освіту, не одружений, утриманців не має, на момент вчинення даного кримінального правопорушення працював в ТОВ «ОЛГА-ЛОГІСТИК» на посаді водія, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше. При цьому, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши викладене, а також фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є соціально адаптованою особою, займається суспільно-корисною працею, його вік, місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_10 основне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роківіз випробуванням, належним чином мотивувавши своє рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується із цим покаранням, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Висновки місцевого суду у цій частині є належним чином обґрунтованими.

Поряд із цим, рішення суду про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку колегії судді є необґрунтованими.

Так, в основу обґрунтування висновку про відсутність підстав для призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у виді позбавлення права керування транспортними засобами місцевий суд поклав твердження про те, що робота на посаді водія є основним джерелом заробітку обвинуваченого ОСОБА_10 . Будь-яких інших обґрунтованих мотивів не призначення ОСОБА_10 додаткового покаранняу виді позбавлення права керувати транспортними засобами місцевим судом не наведено, а також не отримано у ході судового розгляду відомостей про необхідність збереження за обвинуваченим цього спеціального права.

На переконання колегії суддів, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та мотиви допущених ОСОБА_10 правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення транспортних засобів та тяжких тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_12 , у взаємозв`язку із іншими фактичними обставинами кримінального правопорушення, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Наведене у своїй сукупності приводить колегію суддів до переконання, що призначене ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із випробуваннямбез призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідатиме меті покарання, визначеної ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України. За наявності зазначених вище обставин, колегія суддів вважає, що відповідати вимогам ч.2 ст.65 КК України, тобто бути таким, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, буде призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Наведене свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора у цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача про неправильне розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ТОВ «ОЛГА-ТРАНС» про відшкодування моральної шкоди, то вони є обґрунтованими.

Так, за правилами ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження власник автомобіля марки «MАН», номерний знак НОМЕР_1 , - ТОВ «Олга-Транс» на підставі договору оренди № 19-75 від 03.01.2018 передало вказаний автомобіль в оренду ТОВ «ОЛГА-ЛОГІСТИК». Відповідно до наказу № 78-к/тр від 20.12.2017 обвинувачений ОСОБА_10 призначений на посаду водія ТОВ «ОЛГА-ЛОГІСТИК» з 21.12.2017 та згідно наказу № 01-аг від 02.01.2018 за ОСОБА_10 закріплений вказаний транспортний засіб.

Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_10 у трудових відносинах з ТОВ «ОЛГА-ЛОГІСТИК» встановлений судом першої інстанції, стверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами та не заперечується учасниками судового провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що факт завдання водієм ОСОБА_10 шкоди, який перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ОЛГА-ЛОГІСТИК», з огляду на положення ч.1 ст.1172 ЦК України не обумовлює правових підстав для відшкодування моральної шкоди власником автомобіля - ТОВ «Олга-Транс», що свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача.

У зв`язку із викладеним, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_10 підлягає зміні в частині розв`язання цивільного позову потерпілого до ТОВ «ОЛГА-ТРАНС та скасуванню в частині призначення покарання із ухваленням нового вироку, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу цивільного відповідача задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_10 - скасувати в частині призначення покарання та розв`язання цивільного позову потерпілого до ТОВ «ОЛГА-ТРАНС».

Ухвалити новий вирок в частині призначення покарання. ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ТОВ «ОЛГА-ТРАНС» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Врешті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

__________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4