Справа № 158/2468/22
Провадження № 1-кп/0158/29/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000284 від 20.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

19 жовтня 2022 року близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Кузнєцова (нині вул. Степана Бандери), що в м. Ківерці, Луцького району Волинської області, а саме поруч Ківерцівського районного суду, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс не менше трьох ударів кулаками рук в ділянку голови та обличчя ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді крововилива та дрібних ранок під слизовою оболонкою верхньої губи справа, слабковиражених внутрішньо-шкірних крововиливів в потиличній ділянці та в лівій скронево-тім`яній ділянці голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, показав суду, що 19 жовтня 2022 року близько 10 год. 50 хв. він приїхав власним автомобілем до Ківерцівського районного суду Волинської області на судове засідання у цивільній справі. Через декілька хвилин потому приїхав ОСОБА_6 та, вийшовши з автомобіля, пішов в напрямку трансформаторної підстанції, що розміщена на біля приміщення суду. Побачивши брата ОСОБА_6 , він вирішив підійти та порозмовляти з ним. Коли підійшов, брат без жодних пояснень перший наніс йому один удар рукою, в якій були ключі в ділянку голови, заподіявши йому тілесне ушкодження, після чого наніс йому ще близько 6 ударів руками в ділянку голови від чого він присів, тоді потерпілий ОСОБА_6 взяв його за кисть правої руки та став викручувати її та наносити удари ногами в ділянку тулуба. Підвівшись, він почав бігти за братом ОСОБА_6 , який втікав від нього в напрямку входу на територію Ківерцівського районного суду де потерпілий його вдарив вхідною хвірткою. Чому він почав бігти за потерпілим ОСОБА_6 він пояснити не може. Після того, як він наздогнав потерпілого ОСОБА_6 , останній знову продовжував наносити йому удари по тілу. На території суду їх розборонив працівник служби судового охорони. Від дій працівника служби судової охорони жодних травм він не отримав. Показав, що потерпілого ОСОБА_6 він не бив, удари йому не наносив, лише захищався руками від нього. До паркану суду потерпілого він не притискав, лише відштовхнув його. Причин чому він не вживав заходів щодо припинення конфлікту пояснити не може. Вказав, що за даних обставин він захищався від неправомірних дій з боку потерпілого ОСОБА_6 , тобто в його діях мала місце необхідна оборона. Просить постановити відносного нього виправдувальний вирок.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що обвинувачений ОСОБА_4 є його рідним братом, з яким у нього склались неприязні відносини, які тривають з 2005 року. 19 жовтня 2022 року близько 09 год. 45 хв. він приїхав до Ківерцівського районного суду на судове засідання по цивільній справі з приводу спадкового майна та знаходився на дорозі біля території суду. В цей час до нього підбіг його брат ОСОБА_4 і без будь-яких пояснень почав його бити, а він знаючи, що в приміщенні суду ведеться відеоспостереження, не вчиняв відносно брата жодний дій, лише відштовхував його він себе з метою уникнути конфлікту. ОСОБА_4 став наносити йому удари за межами території суду біля приміщення трансформаторної підстанції, звідки він відходив до території суду, а в подальшому забіг через хвіртку на територію суду, де обвинувачений ОСОБА_6 розбив йому ніс та продовжував наносити удари по різних частинах тіла вже на території суду. Він обвинуваченого не бив. Крім удару в ділянку голови, йому було нанесено близько 20-ти ударів по різних частинах тіла. Бійку на території суду припинили працівники судової охорони. Чому обвинувачений ОСОБА_6 почав його бити він не розуміє, оскільки прийшов до суду на засідання в якості відповідача по цивільній справі та очікував судове засідання. Крім обвинуваченого ОСОБА_4 , 19.10.2022р., йому ніхто тілесні ушкодження не наносив. Зазначив, що така поведінка його брата ОСОБА_4 не вперше, оскільки він неодноразово провокував конфлікти, в подальшому звинувачуючи його у побитті.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що 19 жовтня 2022 року, вона прибула до Ківерцівського районного суду Волинської області на судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, у якій вона представляє інтереси обвинуваченого ОСОБА_4 , яка була призначена до розгляду на 11 год. Прибула до суду завчасно та у приміщенні суду очікувала свого клієнта обвинуваченого ОСОБА_4 . Згодом вона почула розмову працівників служби судової охорони, з якої зрозуміла, що на вулиці відбувається бійка. Через вікно, побачила, що двоє осіб влаштували шарпанину, одним з яких був її клієнт- ОСОБА_4 , а іншим був відповідач по цивільній справі - ОСОБА_6 . Хто першим розпочав конфлікт вона не бачила, при цьому зауважила, що з вулиці на територію суду попереду біг ОСОБА_6 , а позаду його наздоганяв ОСОБА_4 . Коли конфлікт припинився, вийшла на подвір`я та підійшла до свого клієнта ОСОБА_4 , який сидів на лавці і у нього був розсічений лоб. Після того як працівники служби судової охорони зайшли з ОСОБА_4 в хол приміщення суду, через вікно вона побачила ОСОБА_6 який сидів на лавці у дворі суду та курив. В подальшому їх усіх запросили на судове засідання. Ні обвинувачений ОСОБА_4 , ні потерпілий ОСОБА_6 на стан свого здоров`я не скаржились, тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого не бачила. Також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 їй повідомив, що бійку спровокував потерпілий ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він є працівником служби судової охорони і 19 жовтня 2022 року був на службі. З камер відеоспостереження побачив за територією приміщення суду двох чоловіків, які шарпали один одного та наносили один одному хаотичні удари по тілу, а в подальшому забігли через хвіртку на територію суду де продовжили вказані дії. Вийшовши на вулицю, він зробив їм зауваження, на що вони не реагували, після чого він взяв потерпілого ОСОБА_6 за елементи одягу та руку відвів в сторону та наказав залишатися на місці, а ОСОБА_4 відштовхнув, після чого той впав на землю, а в подальшому підвівся та сів на лавку на подвір`ї суду. В обвинуваченого ОСОБА_4 розсічення в ділянці лоба було до того, як він його відштовхнув. В обох учасників бійки обличчя було у крові. Під час судового засідання він був присутнім у залі судових засідань разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .. Також вказав, що в обох учасників бійки на голові були садна та забої, в одного з них а саме у обвинуваченого була розсічена брова, а у потерпілого розсічена губа. Крім того вказав, що в даному конфлікті потерпілий ОСОБА_6 намагався уникнути бійки та втікав від обвинуваченого ОСОБА_4 , який вів себе агресивно. Початку конфлікту між обвинуваченим та потерпілим він не бачив, оскільки він розпочався за приміщенням трансформаторної підстанції, де відеонагляд не відображається. Що стало причиною конфлікту між ними він не знає.

Оцінюючи показання потерпілого, свідків, кожного окремо та в сукупності суд вважає, що показання потерпілого, свідків, покази яких приймаються судом до уваги, дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні відповідно до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Підстав у потерпілого чи свідків, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, обмовляти обвинуваченого, судом не встановлено.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина в повному об`ємі, крім показань потерпілого, свідків, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000284 від 20.10.2022 року з якого вбачається, що 19 жовтня 2022 року близько 10 години 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Ківерці по вул. Кузнєцова, Луцького району Волинської області, а саме неподалік Ківерцівського районного суду, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс тілесні ушкодження гр. ОСОБА_6 (а.с. 68);

- рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 зареєстрований в ІТС ІПНП (журнал ЄО) за №6012 від 19.10.2022р. про те, що 19.10.2022р. о 15 год. 25 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про вищевказану подію (а.с. 69);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.10.2022р. з якого вбачається, що слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 прийняв усну заяву від гр. ОСОБА_6 про факт нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с. 70);

- висновком судово медичної експертизи №495 від 20.10.2022р. з якого вбачається, що при медичному обстеженні потерпілого ОСОБА_6 , в останнього були виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив та дрібні ранки під слизовою оболонкою верхньої губи справа, слабковиражені внутрішньо шкірні крововиливи в потиличній ділянці та в лівій скронево тім`яній ділянці голови; дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо при обставинах та в час вказаних потерпілим ОСОБА_6 , за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виникнення вищевказаних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного зросту малоімовірно (а.с. 71);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.10.2022р. з фототаблицями до нього, з якого вбачається, що дізнавачем СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 29 жовтня 2022р. на території ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за адресою м. Ківерці, вул. Залізнична, 52, Луцького району Волинської області за участю потерпілого ОСОБА_6 , та статиста ОСОБА_13 у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , за допомогою технічних засобі фіксації фотоапарату марки «Nicon D3200» проведено дану слідчу дію, в ході якої потерпілий ОСОБА_6 розповів про подію яка мала місце 19.10.2022р. близько 10 години 50 хвилин на вул. Кузнєцова (нині вул. Степана Бандери) в м. Ківерці, Луцького району Волинської області, а саме на вулиці та в подальшому на території Ківерцівського районного суду, та показав, яким чином та в які ділянки тіла ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодження (а.с. 72-76);

- протоколом огляду предмету від 27.10.2022р. з фототаблицями та оптичним диском DVD-R до нього, з яких вбачається, що 27 жовтня 2022р. в період часу з 10 год. 10 хв. по 10 год. 40 хв. дізнавач СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 , в приміщенні службового кабінету №11 ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за адресою м. Ківерці, вул. Залізнична, 52, Луцького району Волинської області, використовуючи ноутбук марки «DELL», провела огляд DVD-R диску білого кольору із наявним написом «камери відеонагляду за 10.10.2022р.», при огляді якого було встановлено, що на ньому наявні два відеофайли із зовнішніх камер відеоспостереження, що здійснюють зйомку території Ківерцівського районного суду Волинської області за адресою м. Ківерці, вул. Кузнєцова (нині вул. Степана Бандери), 8а, Луцького району Волинської області. В ході огляду та дослідження даних відеозаписів прослідковується подія, яка мала місце 19 жовтня 2022р. з 10 год. 45 хв. по 10 год. 55 хв. за парканом біля прилеглої території суду та у дворі суду, а саме конфлікт за участю двох осіб, між якими відбулась бійка, та зафіксовано свідків даної події (а.с. 77-95);

- постановою дізнавача СД ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 від 27.10.2022р. про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, з якої вбачається, що оптичний диск DVD-R білого кольору із наявним написом «камери відеонагляду за 10.10.2022р.» із відеозаписом з камер відеоспостереження, який надано Ківерцівським районним судом Волинської області визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000284 та зберігається при матеріалах вказаного кримінального провадження (а.с. 96).

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису прослідковується, якою була поведінка обвинуваченого ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_6 під час конфлікту, механізм нанесення ударів потерпілому та їх локалізація, а також, вбачається що саме обвинувачений ОСОБА_4 наздоганяє та наносить хаотичні удари потерпілому ОСОБА_6 , а останній, намагаючись уникнути конфлікту, забіг на територію приміщення суду.

Вищевказаний відеозапис з камер відеоспостереження повністю узгоджується із протоколом слідчого експерименту від 29.10.2022р. за участю потерпілого ОСОБА_6 , дослідженого в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія слідчий експеримент, проведений 29 жовтня 2022 року був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих. Вказаний протокол по проведенню слідчого експерименту відповідає вимогам ч.1 ст.103 КПК України, також даний протокол відповідає ст.104 КПК України і в ньому зафіксовано умови та результати слідчого експерименту.

Окрім того, як зафіксовано в протоколі вказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Крім того, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила, що саме потерпілий ОСОБА_6 біг попереду в напрямку території суду а позаду його наздоганяв обвинувачений ОСОБА_4 , при цьому допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не зміг пояснити з якою метою він біг за потерпілим, а також, чому не намагався припинити даний конфлікт.

Аналізуючи вищезазначені докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними такими, що перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не є суперечливими.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він припускає можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 лише в результаті неправомірних дій по відношенню до нього з боку останнього, який першим наніс йому тілесні ушкодження, а також посилання обвинуваченого та його захисника на наявність в діях обвинуваченого необхідної оборони не доведено та не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства, суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєння даного кримінального правопорушення, оскільки спростовуються показаннями потерпілого, свідків, іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів в їх правдивості та достовірності, узгоджуються між собою та спростовують доводи сторони захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального проступку. Також, слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він, побачивши ОСОБА_6 пішов у його бік з метою поспілкуватись, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні, який показав, що з 2005 року між ними існують неприязні відносини, і вони взагалі не спілкуються.

Підводячи підсумки судового розгляду справи, суд враховує основні засади кримінального судочинства.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчій, прокурор, слідчій суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 323 КПК України встановлює, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конституцією України встановлено права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 17 КПК України - особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Із врахуванням наведеного суд, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2004 року «Про практику призначеннями судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, що також передбачено п. п. 1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2004 року «Про практику призначеннями судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Обставин що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

До обтяжуючих покарання обставин обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також, суд враховує характеризуючі дані на особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, думку потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 щодо міри покарання обвинуваченому та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 130 (сто тридцять) годин.

Речовий доказ: оптичний диск DVD-R білого кольору із наявним написом «камери відеонагляду за 10.10.2022р.» із відеозаписом з камер відеоспостереження, який надано Ківерцівським районним судом Волинської області залишити при матеріалах кримінального провадження №0000284.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1