Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/117/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2022 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в «Кропивницькій виправній колонії (№6), звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

За наслідком судового розгляду ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2022 року відмовлено засудженому у задоволенні вказаного клопотання. Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_5 , який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинив умисний злочин, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 2/3 строку покарання, призначеного йому судом, за вчинення умисного тяжкого злочину, не має позитивного ставлення до праці та його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою.

Таким чином, районним судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, просить задовольнити його заяву про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не являється порушником режиму, оскільки порушень у нього немає. У 2020 році у нього померла мати від онкологічного захворювання, а наразі його сестра також хворіє на онкологічне захворювання.

З цих підстав просить застосувати до нього умовно - дострокове звільнення.

Вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про його умовно дострокове звільнення від призначеного покарання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не вказує на те, що засуджений виправився.

З таким висновком районного суду погоджується і колегія суддів зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною другою цієї норми встановлено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.

Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02.11.2018 за ч. 1 ст. 393, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років.

Початок строку покарання 25.05.2018, кінець строку 25.05.2023. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 04 роки 07 місяців 03 дні строку покарання, призначеного судом за вчинення тяжкого злочину.

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 25.05.2018 року. В державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» перебував з 26.05.2018 - за час перебування в установі допустив 1 (одне) порушення встановленого режиму утримання у виді перешкоджання проведення обшуку, за яке притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді поміщення до карцеру, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 05.03.2019 відбував покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія (№88)» - за час перебування в установі порушень встановленого відбування покарання не допускав, заохочень не мав

З 16.03.2022 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6) - за час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, заохочень не має; стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; підтримує стосунки із обмеженим колом засуджених; не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд; намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати тільки за призначенням; намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; уникає виконання робіт із благоустрою установи, перекладає їх виконання на інших засуджених; відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне; особисту участь у виховних заходах, які проводять в установі не бере; участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу не бере, так як не вбачає у цьому суспільної необхідності; підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов; засуджений під час відбування покарання перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до втечі; відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений має «середній рівень»; характеризується посередньо.

Як встановлено судом першої інстанції, на засіданні адміністративної комісії ДУ Оріхівська ВК (№88) розглядалося питання умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 частини строку покарання, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також було встановлено, що ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.12.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.04.2022 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.12.2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання без змін.

Крім того, районним судом було встановлено, що клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 303-С-22 не містять відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

З урахуванням сукупності викладених обставин, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відмічає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився. Наразі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений довів своє виправлення.

Апеляційні доводи засудженого викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги засудженого необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно дострокове звільнення від покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4