Справа № 541/231/23
Провадження № 1-кс/541/105/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 24.01.2023 року до ЄРДР за №0000028 клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 від 25.01.2023 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме просив накласти арешт на сумку з-під ноутбука сірого кольору, в якій знаходиться клавіатура в розібраному стані та в яку поміщено пошкоджені частини ноутбука «ASUS» (монітор та половину нижньої частини, корпус ноутбука з штрих-кодом на ній з позначеннями «J3NOGR012683104, CN: LJTD», «R540NVDM020T, 12М»), з позбавленням права відчуження, розпоряджання та використання. Місцем зберігання вищевказаних речових доказів визначити камеру зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Я. Усика, 34, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Прокурор ОСОБА_3 до початку судового засідання подав заяву, в якій клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 24.01.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.01.2023 близько 12 год. 40 хв., невстановлена особа, перебуваючи в середині майстерні «Ремонт сотовых телефонов», що знаходиться в приміщенні автовокзалу, який за адресою: АДРЕСА_1 , де діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, став ображати нецензурною лексикою працівника майстерні ОСОБА_4 та висловив погрози фізичною розправою на адресу останнього. Після чого, продовжуючи свої протиправні дії невстановлена особа наблизилася до ОСОБА_4 та схопивши останнього за одяг почав його тягати. В результаті своїх протиправних дій невстановлена особа тимчасово порушила нормальну діяльність вказаної майстерні.

24.01.2023р. під час проведення огляду місця події в майстерні, яка розміщена в приміщенні автовокзалу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за участю користувача приміщення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено, оглянуто та вилучено сумку з-під ноутбука сірого кольору, в якій знаходиться клавіатура в розібраному стані та в яку поміщено пошкоджені частини ноутбука «ASUS» (монітор

та половину нижньої частини, корпус ноутбука з штрих-кодом на ній з позначеннями «J3NOGR012683104, CN: LJTD», «R540NVDM020T, 12М»), яку виявлено по ліву сторону від входу на картонних ящиках, яку вилучено до пакету, який скріплено ниткою та опечатано биркою з підписами понятих та учасників слідчої дії.

Постановою дізнавача ОСОБА_5 від 24.01.2023р. вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000028.

Як зазначено прокурором, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування зазначеного кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, виникла потреба накладення арешту на вилучене майно.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки прокурором доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення та зазначені речі: сумку з-під ноутбука сірого кольору, в якій знаходиться клавіатура в розібраному стані та в яку поміщено пошкоджені частини ноутбука «ASUS» (монітор та половину нижньої частини, корпус ноутбука з штрих-кодом на ній з позначеннями «J3NOGRO12683104, CN: LJTD», «R540NVDM020T, 12М»), є майном, що зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також несе у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідають критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою збереження речового доказу, вважаю за необхідне клопотання задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000028 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: сумку з-під ноутбука сірого кольору, в якій знаходиться клавіатура в розібраному стані та в яку поміщено пошкоджені частини ноутбука «ASUS» (монітор та половину нижньої частини, корпус ноутбука з штрих-кодом на ній з позначеннями «J3NOGRO12683104, CN: LJTD», «R540NVDM020T, 12М»), з позбавленням права відчуження, розпоряджання та використання. Місцем зберігання речових доказів визначити камеру зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: Полтавська обл., м. Миргород, вул. Я. Усика, 34, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1