Справа № 158/3095/22
Провадження № 1-кс/0158/1229/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференції, заяву судді Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000364 від 26.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 року судді Ківерцівського районного суду ОСОБА_1 передано заяву судді Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000364 від 26.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Заяву обґрунтовує тим, що судді Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 , згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 року, передано кримінальне провадження № 0000364 від 26.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Вказує, що до початку судового розгляду справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 є рідним братом техпрацівника Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_7 , яка була прийнята на роботу техпрацівника за наказом голови даного суду - ОСОБА_6 , яка на час видачі наказу обіймала вказану адміністративну посаду, а тому, з метою виключення сумніву щодо об`єктивного, безстороннього розгляду справи та сумніву щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом вважає, що дану справу слід передати для розгляду іншому судді Ківерцівського районного суду Волинської області відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо заяви про самовідвід заперечив, оскільки ОСОБА_7 не є учасником кримінального провадження, а тому просив у задоволені заяви відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила заяву задовольнити, з підстав викладених у ній.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши заяву, суд приходить до наступного висновку.

В силу ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України, слідчий суддя, суд не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання, зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

На думку Європейського суду з прав людини, судді у своїй професійній діяльності мають бути вільними від особистих симпатій, уподобань, схильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які свідчили б про протилежне (суб`єктивна безсторонність). Суду також належить бути безстороннім об`єктивно, тобто мати достатньо гарантій, що виключають будь-які сумніви стосовно нього. Цей аспект висуває додаткові обмеження для суддів щодо їхньої участі в політичному житті держави або будь-якій іншій діяльності, оскільки це може викликати підозру в їхній особистій заінтересованості під час вирішення справ. Суддя не буде об`єктивно безстороннім у випадку його залежності від чогось або когось.

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та позапроцесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Саме така позиція відображена у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, та статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості - це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

Крім цього, як зазначено у пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року, професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що наведені суддею Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 обставини не можуть свідчить про можливу упередженість або необ`єктивність при майбутньому розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Окрім того, суд зазначає, що сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу, а тому не вбачає підстав для задоволення заяви про самовідвід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35, 75, 81, 82 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

В задоволенні заяви судді Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_6 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000364 від 26.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_8 . Сіліч