Справа № 573/1881/22
Провадження №1-кп/573/35/23
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22 грудня 2022 за №0000418 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженця, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученої, на утриманні має малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючої, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючої, не є особою з інвалідністю, раніше не судимої,

за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. 25.09.2022 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, у ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин з приводу особистого життя виник злочинний умисел, спрямований на звинувачення своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні кримінального правопорушення проти свого здоров`я. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, 26.09.2022 біля 9:40 ОСОБА_4 прибула до відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області - орган, який уповноважений на проведення досудового розслідування. Прибувши до відділення поліції, ОСОБА_4 зайшла до адміністративної будівлі поліції, розташованої за адресою: Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Соборна, 78, де розташовується сектор превентивної діяльності, та звернулася до старшого дільничного офіцера поліції майора поліції ОСОБА_8 із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Співробітник поліції ОСОБА_8 відповідно до своїх посадових інструкцій та у відповідності до ст. 60 КПК України 26.09.2022 склала протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, у ході якого ОСОБА_4 умисно, з метою подання завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального проступку, будучи письмово попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, що засвідчено її особистим підписом, достовірно знаючи, що факт правопорушення не мав місця, тобто, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, цього ж дня здійснила неправдиве повідомлення про вчинення стосовно неї кримінального проступку, про що працівникам поліції надала письмову заяву.

У вказаній заяві ОСОБА_4 просила притягнути до кримінальної відповідальності свою матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка 25.09.2022 близько 13:00 спричинила їй тілесні ушкодження в області рук, тобто повідомила про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вказана заява 26.09.2022 о 09:47 зареєстрована в Журналі єдиного обліку ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за № 4262.

У подальшому, відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 від 26.09.2022 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

У ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, у діях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим 22.12.2022 закрито провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

2. Крім цього, не зупиняючись на скоєному, з метою доведення злочинного умислу до кінця, 26.09.2022 ОСОБА_4 , отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, тобто маючи, відповідно до ст. 55 КПК України статус потерпілого у кримінальному провадженні № 0000138 від 26.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, перебуваючи в приміщенні ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Соборна, 76, під час допиту в якості потерпілого в період часу з 12:20 по 13.00, будучи попередженим начальником сектору дізнання ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНІІ в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, що було засвідчено власним підписом, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, надала органу досудового розслідування завідомо неправдиві показання про обставини вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, її матір`ю ОСОБА_7 . Письмовий протокол допиту ОСОБА_4 написано з її слів та було засвідчено власним підписом.

У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на введення в оману органу досудового розслідування, перебуваючи в приміщенні ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за вищевказаною адресою, 26.09.2022 в період часу з 13:20 по 14:00 під час проведення слідчого експерименту за її участю в статусі потерпілого, будучи попередженою начальником сектору дізнання ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, що було засвідчено власним підписом, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень матір`ю ОСОБА_7 . Письмовий протокол слідчого експерименту ОСОБА_4 написано з її слів та було засвідчено власним підписом.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала, зокрема пояснила, що у вересні 2022 року у неї на ґрунті неприязних відносин із матір"ю з приводу особистого життя виник злочинний умисел, спрямований на звинувачення своєї матері ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення проти свого здоров`я. Вона звернулася до дільничного офіцера поліції ОСОБА_8 із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій вказала, що її мати ОСОБА_7 спричинила їй тілесні ушкодження в області рук. Працівник поліції прийняла від неї заяву про вчинене кримінальне правопорушення, при цьому її письмово попередили про кримінальну відповідальність під чим вона підписалася. Далі вона особистим підписом, достовірно знаючи, що факт правопорушення не мав місця, здійснила неправдиве повідомлення про вчинення стосовно неї кримінального проступку, про що працівникам поліції надала письмову заяву про притягнення до кримінальної відповідальності матері.

Крім того, отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 125 КК України, перебуваючи в приміщенні відділення поліції м. Білопілля під час допиту в якості потерпілї будучи попередженою про кримінальну відповідальність, надала завідомо неправдиві показання про обставини вчинення стосовно неї кримінального правопорушення її матір`ю ОСОБА_7 . Також під час проведення слідчого експерименту за її участю в статусі потерпілого, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, що було засвідчено власним підписом, показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень матір`ю ОСОБА_7 . Зазначає, що примирилася із матір"ю, у вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення та за ч. 1 ст. 384 КК України як завідомо неправдиве показання потерпілого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує визначені пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставини, передбачені ст. 66 КК України, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, у судовому засіданні не встановлено.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує дані про особу обвинуваченої зокрема те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розлучена, має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тимчасово не працює, не особа з інвалідністю (а. с. 25-32 ).

Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченої, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженої, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, необхідно призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи що обвинувачена характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства і її слід звільнити від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробовуванням з покладенням визначених ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Призначення обвинуваченій зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України і призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 384 КК України у виді арешту строком 2 (два) місяці .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку 1 ( одного) року вона не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженої.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя