В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0000449 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, яка має дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 25.01.2018 року вироком Личаківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст.28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняла психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою проживала в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності потерпілої.

Зокрема, ОСОБА_5 систематично, умисно, не маючи підґрунтя, вчиняла по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою, приниженні та залякуванні, чим викликала у ОСОБА_7 депресивний настрій, відчуття страху за своє життя, відчай, безпорадність, втомленість та безнадійність виходу з нестерпних умов життя. Крім того, спостерігалися ознаки виснаження, що характеризувалися повною втратою почуття гідності, із втратою терпимості до доньки ОСОБА_5 , через що з`явилася тривога, депресія, почуття образи.

Так, 16.12.2019 року, близько о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , в ході якого кричала на неї та словесно ображала, внаслідок чого було викликано працівників поліції.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року провадження по справі відносно ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутню події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, 04.03.2020 року, близько о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , в ході якого висловлювалася на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_5 та склали відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

22.04.2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 08.03.2020 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сімейну сварку з матір`ю ОСОБА_7 та своїм батьком ОСОБА_8 , під час якої їх словесно ображала, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_5 та склали відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

29.04.2020 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 17.05.2020 року о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_5 висловлювалася на адресу останньої нецензурною лайкою, словесними образами, кричала на неї, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_5 та склали відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В подальшому, будучи неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, в період з середини квітня 2020 року по теперішній час, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, систематично продовжила вчиняти домашнє насильство щодо матері ОСОБА_7 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

Так, 01.06.2020 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила конфлікт словесного характеру з матір`ю ОСОБА_7 , під час якого словесно ображала останню, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, 08.06.2020 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство, що виразилося в умисних діях фізичного характеру щодо свого батька ОСОБА_8 .

У зв`язку з чим, на ОСОБА_5 , було складено адміністративний протокол та постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2020 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, але провадження у справі було закрито, у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Крім того, 02.08.2020 року, близько о 14 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_7 , а саме кричала, лаялась, нецензурно виражалась на адресу останньої.

У зв`язку з цим, на ОСОБА_5 , було складено адміністративний протокол та постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року ОСОБА_5 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, але провадження у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення було закрито.

Вказані дії з боку ОСОБА_5 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_7 та змусило звернутись до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а також звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру №42/1046 від 10.11.2020 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період співпраці переважав депресивний настрій. Ситуація домашнього насильства з боку доньки - ОСОБА_5 суттєво вплинула на самооцінку ОСОБА_7 призвела до депресивного настрою, відчуття страху за своє життя, відчаю, безпорадності, втомленості та безнадійності виходу з нестерпних умов життя. Крім того, спостерігалися ознаки виснаження, що характеризувалися повною втратою почуття гідності, втратою терпимості до доньки ОСОБА_5 , з`явилася тривога, депресія, почуття образи.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала, вищезазначені обставини по кожному епізоду пред`явленого обвинувачення підтвердила та детально і послідовно пояснила, що дійсно неодноразово вчиняла домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_7 , при цьому просила суд застосувати до неї покарання у виді громадських робіт.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 , що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Винність ОСОБА_5 , яка не оспорювала фактичні обставини справи знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ст.126-1 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_7 , з якою перебувала у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка не працює, раніше судима, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, в судовому засіданні розкаялась щодо наслідків, які настали від її дій.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченої в судовому засіданні щодо наслідків, які настали від її дій.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального провопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченої, яка не працює, раніше судима, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді громадських робіт, яке, виходячи з сукупності зазначених судом обставин, буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 була засуджена вироком Личаківського районного суду м.Львова від 25.01.2018 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, однак, станом на день постановлення даного вироку, відповідно до положень ст.80 КК України закінчились строки давності виконання вказаного обвинувального вироку в даному випадку, що унеможливлює призначення остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до положень ст.71 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадження відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити їй покарання за це кримінальне правопорушення у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин, покарання, призначеного їй вироком Личаківського районного суду м.Львова від 25.01.2018 року у виді штрафу у розмірі 850 гривень в доход держави, який виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з початку фактичного відбування покарання після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадження відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: