Справа № 489/3007/21
Провадження № 1-і/489/7/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

28 грудня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000334 від 31.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

У провадженні Ленінського районного суду міста Миколаєва перебуває вказаний обвинувальний акт.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 06.01.2023, на 60 діб із правом внесення застави в сумі 90800 грн. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу та продовженні строку його дії, оскільки останній обвинувачується у вчиненні ряду умисних тяжких злочинів, за які передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, він не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, а також не має міцних соціальних зв`язків. Також обвинувачується у вчиненні нових корисливих тяжких злочинів в період звільнення від відбування покарання з випробування. Крім того, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, при цьому підтвердив, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження, в якому він обвинувачується у вчиненні спільно із іншою особою ряду кримінальних правопорушень.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши про те, що ризики не доведені, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, його вина в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не доведена, а тому відносно нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, строк дії якого ухвалою суду від 08.11.2022 продовжено до 06.01.2023 включно.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів (ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України) та кримінальних проступків (ч. 1 ст. 357 КК України), тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, його особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень, є свідченням його обґрунтованої підозри.

Судом встановлено, що на даний час продовжують існувати ризики ухилення обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні та продовженні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, що підтверджується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку ряду умисних тяжких злочинів, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; не працює та не має стабільного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків.

Також суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та ухилення від суду є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Будь-яких достатніх даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу, внаслідок чого існували б підстави для відмови прокурору в продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, не можуть бути достатньою та єдиною підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора твердження захисника про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у зв`язку з тим, що останній має міцні соціальні зв`язки та його винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не доведена, оскільки на підтвердження факту наявності в останнього міцних соціальних зв`язків суду не було надано жодних належних та допустимих доказів. Також, як зазначено вище, факт подання обвинувального акту до суду є доказом обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення. Крім того, останній в судовому засіданні не заперечував своєї винуватості у вчинені вказаних діянь.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 25.02.2023 включно з правом внесення застави в сумі 90800 грн, за умови внесення якої залишити чинними обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які були покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу від 01.04.2021.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Головуючий суддя ОСОБА_1