УХВАЛА

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 274/3713/21

провадження № 51-711 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі потерпілий порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

При цьому, згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, потерпілий подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

За змістом касаційної скарги потерпілий посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло, на його думку, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 , внаслідок м`якості та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення судом першої інстанції цивільного позову.

Крім того, потерпілий одночасно порушує питання й про скасування оскаржуваних судових рішень, через те, що на його думку, судовий розгляд проведено з порушенням правил встановлених у ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тобто, оскаржуючи рішення в частині покарання, потерпілий, зокрема, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, тоді як перевірка зазначених обставин у силу ст. 433 КПК України до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.

Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Проте, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду потерпілий не вказує, які конкретно доводи його скарги, у порушення вимог ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції, належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Крім того, потерпілий не вказує, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, допустив суд першої інстанції, які були б підставами для скасування вироку суду, враховуючи те, що рішення суду першої інстанції з підстав передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку не оскаржувалося, оскільки сторона захисту відмовились від перевірки законності вироку у частині дотримання судом положень ст. 349 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Крім того, відповідно до ст. 437 КПК України суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання.

Враховуючи зазначене, формулювання вимог потерпілого у касаційній скарзі про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням судом касаційної інстанції фактично свого вироку, не відповідає приписам статей 436, 437 КПК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою потерпілого.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу потерпілого слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції потерпілим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху, надавши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3