Справа № 405/1773/23
провадження № 1-кс/405/875/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2023 року №0000307, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий в ОВС ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучене 15.03.2023 року в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 і застосувати заборону використання та заборону розпоряджатися вказаним майном, а саме:

-один поліетиленовий пакет на зіп-застібці, всередині якого знаходиться кристалічна речовина;

-банківська картка «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон Samsung A21, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон Samsung A32, з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ;

-паперовий конверт з наліпкою ТТН «Нова Пошта» №3004.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 15 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

У ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Виска, Маловисківського району Кіровоградської області, громадянин України, українець, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, військовослужбовець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий.

Так, 15.03.2023, в період часу з 19:25 год. по 20:10 год., під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , 1998 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

-один поліетиленовий пакет на зіп-застібці, всередині якого знаходиться кристалічна речовина;

-банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон Samsung A21, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон Samsung A32, з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ;

-паперовий конверт з наліпкою ТТН «Нова Пошта» №3004.

15.03.2023 року о 18:12 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Вилучені вищевказані речі в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , 16.03.2023 визнано речовими доказами, по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вони могли бути як знаряддям так і предметом вчинення злочину, а отже всі вищевказані вилучені речі мають значення для кримінального провадження.

Крім того, під час вчинення своїх злочинних дій ОСОБА_5 використовував мобільний зв`язок. Так, за допомогою вилучених мобільних телефону та різних сім-карток, які належать ОСОБА_5 останній купував та збував наркотичний засіб та психотропні речовини, тобто використовував даний телефон, сім-карти для підтримання злочинної діяльності з незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а також для конспірації своїх протиправних дій та підшукування осіб, які бажають придбати нароктичні засоби та психотропні речовини.

Також були виявлені речовини зовні схожі на наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори, які частково розфасовані, що вказує на те, що ОСОБА_5 причетний до незаконного зберігання та збуту вказаних наркотичних засобів, психотропних речовин. Вилучений паперовий конверт з наліпкою ТТН «Нова Пошта», також вказує на те, що ОСОБА_5 причетний до незаконного придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин.

Таким чином існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в ході обшуку речі, є доказом злочинної діяльності ОСОБА_5 .

Крім того, описані вище матеріальні об`єкти могли зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а тому їх повернення ОСОБА_5 може сприяти втраті вказаних слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні вказав, що вказані речі та документи є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню та є всі підстави вважати, що вони були набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень і відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них необхідно накласти арешт.

У судове засідання слідчий не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд клопотання без їх участі, заперечували щодо задоволення клопотання.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).

Слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, (кримінальне провадження № 0000307 від 15.03.2023 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст.307 КК України) органом досудового розслідування даного кримінального правопорушення є ГУНП в Кіровоградській області (а.к. 3).

15.03.2023, в період часу з 19:25 год. по 20:10 год., під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , 1998 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

-один поліетиленовий пакет на зіп-застібці, всередині якого знаходиться кристалічна речовина;

-банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон Samsung A21, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон Samsung A32, з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ;

-паперовий конверт з наліпкою ТТН «Нова Пошта» № НОМЕР_6 , про що складено відповідний протокол (а.к.8-9).

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодоюридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий судя відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що один поліетиленовий пакет на зіп-застібці, всередині якого знаходиться кристалічна речовина; банківська картка «Приват Банку» № НОМЕР_1 ; мобільний телефон Samsung A21, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 ; мобільний телефон Samsung A32, з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ; паперовий конверт з наліпкою ТТН «Нова Пошта» №3004 об`єктивно могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення ( п.1 ч.2 ст.170 КПК України) та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню. Постановою слідчого від 16.03.2023 вказані вище речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000307 від 15.03.2023 (а.к. 13), а тому у даному випадку арешт накладається у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, на даний час органом досудового розслідування проводяться процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, які можуть підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення або його спростувати.

Під час ухвалення рішення враховується також, практика Європейського суду з прав людини, згідно якої для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.

Матеріали клопотання слідчого свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, за викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження.

Слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000307 від 15 березня 2023 року, на майно, що було вилучене 15.03.2023 року в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-один поліетиленовий пакет на зіп-застібці, всередині якого знаходиться кристалічна речовина;

-банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

-мобільний телефон Samsung A21, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон Samsung A32, з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_5 ;

-паперовий конверт з наліпкою ТТН «Нова Пошта» № НОМЕР_6 ;

Заборонити розпоряджатися та користуватися вищевказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6