Справа № 202/2324/23
Провадження № 1-кс/202/1332/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000591 від 22.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання в якому прокурор просить накласти арешт на майно,вилучене 11.02.2023 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :05:009:0041, а саме на транспортний засіб автомобіль «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що командир військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 окрема бригада територіальної оборони Збройних сил України) полковник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із помічником командира бригади з фінансово-економічної роботи начальником фінансово-економічної служби вказаної військової частини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальником групи документального забезпечення цієї ж військової частини головним сержантом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , налагодили схему привласнення бюджетних грошових коштів.

У ході проведення заходів, установлено, що до незаконного нарахування та виплати грошового забезпечення та виплат за виконання завдань у зоні проведення бойових дій військовослужбовцям в умовах воєнного стану, окрім вищезазначених осіб причетні наступні військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 : заступник командира ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідальний виконавець стройової частини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; відповідальний виконавець стройової частини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , начальник стройової частини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також військовослужбовці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Так, ОСОБА_5 будучи військовою службовою особою, перевищуючи владу, в порушення норм Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з метою отримання неправомірної вигоди надає вказівки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вносити в добові бойові розпорядження, військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , які фактично не виїжджали до районів проведення бойових дій. На підставі вказаних бойових розпоряджень складається «Наказ щодо нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям, які приймали безпосередню участь в бойових діях». Після погодження таких відомостей командиром військової частини, дані відомості надаються до фінансового відділу військової частини, після чого організовується виплата військовослужбовцям підвищеного грошового забезпечення, тобто такого, яке б вони отримували за час перебування в зоні проведення бойових дій. Окрім виплати додаткової винагороди особам, які не мають на це право, помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи ОСОБА_6 за усних вказівок ОСОБА_5 зупиняє виплати належних військовослужбовцям грошових коштів не маючи для цього законних підстав.

Внесення відомостей до зазначених відомостей та подальша виплата додаткової винагороди відбувається за умови, що частину грошових коштів додаткової винагороди буде передано ОСОБА_5 .

Так, під час здійснення доступу в порядку ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» до інформації щодо фізичних осіб, яка містить банківську таємницю в АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що до вказаної злочинної схеми ОСОБА_5 залучив військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , які незаконно отримують вищевказану додаткову винагороду, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що зафіксовано протоколами огляду відомостей АТ КБ «ПриватБанк».

Під час проведення огляду інформації отриманої під час проведення тимчасового доступу з ПрАТ «ВФ Україна», встановлено, що ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 майже увесь час на протязі 2022 року перебували у місті Дніпро, та безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів в національній безпеці і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф не здійснювали.

Під час проведення огляду отриманої інформації в АТ КБ «ПриватБанк», було встановлено, що на банківський рахунок ОСОБА_7 було зараховано грошові кошти від військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , які не брали безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів в національній безпеці і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф та отримували за це грошову винагороду, в послідуючому перераховуючи грошові кошти на банківські рахунки ОСОБА_7 , а саме перерахування здійснювали: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , ОСОБА_28 . Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 перерахував ОСОБА_7 наступні суми грошових коштів 30.05.2022 - 16582,24 грн., 07.06.2022 - 68925 грн., 22.06.2022 68952,59 грн., 22.06.2022 46298,16 грн., 22.07.2022 - 46448 грн., 28.08.2022 - 46500 грн., 07.09.2022 - 15870 грн., 14.09.2022 - 46600 грн., 13.10.2022 - 17000 грн. (загальна сума 373 175 грн.), ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перерахував ОСОБА_7 наступні суми грошових коштів 06.08.2022 - 10000,06 грн., 27.08.2022 - 140000 грн., 30.09.2022 - 75000 грн. (загальна сума 225 000 грн.), ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перерахував ОСОБА_7 наступні суми грошових коштів 26.08.2022 - 48931,48 грн., 29.09.2022 - 40000 грн. (загальна сума 88 931 грн.).

В ході збору інформації, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , на теперішній час отримує заробітну плату та грошову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів в національній безпеці і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф як військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 , однак фактично військову службу не проходить, в підрозділах та на території військової частини не перебуває та на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :05:009:0041, житловий будинок загальною площею 133,3 кв.м..

Враховуючи викладене, з метою рятування майна, речей які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення 11.02.2023 в період часу з 14 години 18 хвилин до 15 години 46 хвилин проведено обшук іншого володіння особи, а саме транспортного засобу автомобіля «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , та на момент проведення обшуку перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :05:009:0041, під час якого, було проведено огляд автомобіля «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучено вказаний транспортний засіб яких передано на відповідальне зберігання дружині ОСОБА_4 ОСОБА_29 .

Прокурор посилається на те, що з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а саме збитків Державі в результаті отримання ОСОБА_4 заробітної плати отриманої незаконно, за те що він фактично не проходив службу в Збройних силах України, тому необхідно накласти арешт на майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , а саме транспортний засіб автомобіль «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який може бути використаний стороною обвинувачення з метою відшкодування спричинених збитків.

На підставі викладеного, прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав, підтвердив доводи, викладені у клопотанні та пояснив, що накладення арешту на транспортний засіб, який вилучено в ході обшуку необхідно для забезпечення відшкодування шкоди, оскільки кримінальним правопорушенням завдано збитків державі. При цьому, зазначив, що на день розгляду клопотання власник автомобілю не є підозрюваним , цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлявся. речовий доказ транспортний засіб не має значення для кримінального провадження. Просив задовольнити клопотання.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності власника майна.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000591 від 22.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 410 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 11.02.2023 року, слідчим проведено обшук іншого володіння особи, а саме транспортного засобу автомобіля «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , та на момент проведення обшуку перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: :05:009:0041, під час якого, було проведено огляд автомобіля «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучено вказаний транспортний засіб яких передано на відповідальне зберігання дружині ОСОБА_4 ОСОБА_29 .

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Згідно з ч. 1-2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

При цьому, згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

При цьому, в своєму клопотанні прокурор зазначає метою накладення арешту майна відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), при цьому до матеріалів клопотання цивільний позов не додано, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог, а також доказів того.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Із дослідження доданих до клопотання доказів не встановлено, що власник майна у кримінальному провадженні має статус підозрюваного .

Цивільний позовна момент розгляду клопотання не предявлений.

Зазначений автомобіль не зазначений як засіб вчинення кримінального правопорушення, тому не доведено, що він має значення речового доказу в кримінальному провадженні

Таким чином, відсутні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт, оскільки прокурором не надано достатніх підстав для висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а мета кримінального провадження не може бути досягнута без застосування таких процесуальних заходів.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про арешт транспортного засобу автомобілю «Land Rover», ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000591 від 22.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 410 КК України

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1