Справа № 308/3754/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000031 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Діброва, Тячівського району, Закарпатської області, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого , одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України,-

встановив:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000031 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто 60 діб.

Клопотання обґрунтовує тим, що 31.01.2023 року слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці січня 2023 року, більш точний час слідством не встановлено, в ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1, виник умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації, через державний кордон України.

Для вказаних цілей, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, реалізовуючи їх спільний, протиправний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями, сприянням їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через державний кордон України, під час зустрічі запропонував начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ДПС України ОСОБА_9 , надати грошові кошти в сумі 6000 доларів США, в якості неправомірної вигоди за організацію здійснення пропуску даних осіб через пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_4» без здійснення прикордонного контролю.

Про те, ОСОБА_9 розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 повідомив про вищевказані обставини своєму керівництву та до правоохоронних органів та у подальшому діяв під їх контролем, спрямованим на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

В подальшому, в період з 31.01.2023 по 10.03.2023 ОСОБА_4 реалізовуючи свої протиправні наміри спрямовані на незаконне збагачення, в ході неодноразових зустрічей з ОСОБА_9 , неодноразово схиляв останнього, до вчинення протиправних дій по незаконному переправленні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , через державний кордон України в межах пункту пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_4» до республіки Румунія, при цьому неодноразово пропонував неправомірну винагороду за вчинення ОСОБА_9 дій пов`язаних з використанням його службового становища.

Так, 10.03.2023 приблизно о 17:00 годині ОСОБА_4 реалізовуючи свої протиправні наміри, за допомогою мобільного додатка Вайбер встановленого на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , надіслав ОСОБА_9 фотокопії паспортів для виїду за кордон ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого зателефонувавши ОСОБА_9 повідомив, що зазначені особи будуть прямувати близько 19:00 години 10.03.2023 в автомобілі марки «Фольксваген Кадді» державний номерний знак НОМЕР_2 , через пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_4», при цьому ОСОБА_4 достовірно знаючи що ОСОБА_9 обіймає посаду начальника відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_4, відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ДПС України та являється службовою особою, вчергове підтвердив намір надати ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 6000 доларів США (згідно курсу НБУ - 219411,6 гривень), в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в якості неправомірної вигоди за не здійснення представниками ДПС України прикордонного контролю, зокрема не внесення відомостей до діючих баз даних.

В подальшому, 10.03.2023 приблизно о 19:00 годині ОСОБА_4 , знаходячись біля будівлі автомийки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , попередньо отримавши підтвердження від водія автомобілі марки Фольксваген Кадді державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_10 про те, що він пройшов паспортний контроль, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не були внесені до діючих баз даних про перетин державного кордону України, тобто не були оформлені належним чином та перебували вже на лінії державного кордону України за межами паспортного контролю в напрямку Румунії, під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , передав останньому неправомірну вигоду в сумі 6000 доларів США, за сприяння ним з використанням свого службового становища, в безперешкодному переході ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через пункт пропуску «ІНФОРМАЦІЯ_4», без проходження останніми паспортного контролю та без внесення їх до бази осіб про перетин Державного кордону України, тобто без належного їх паспортного оформлення, про те одразу був викритий затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції , що мало місце о 19:10 годині 10.03.2023.

11.03.2023 в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, та усуненням перешкод, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів; надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення, протоколом огляді місця події від 10.03.2023; протоколами допитів свідків протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України; протоколом допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , іншими матеріалами кримінального провадження. Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На думку сторони обвинувачення докази, які зібрані на даному початковому етапі слідства є достатніми для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Слідчий зазначає, що відповідно до ст.177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочини, які інкримінують ОСОБА_4 є тяжким і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевказана обставина, дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись від органу досудового розслідування на території України.

-незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та тих, що будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Крім цього, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками, які будуть встановлені та експертами, тим самим схиляти їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_4 зможе впливати ще на понятих, які вже залучені у даному кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, будучи на волі, ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти правопорушення, пов`язані із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України в умовах воєнного стану.

Сторона обвинувачення вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисником підозрюваного - адвокатом ОСОБА_5 було подано заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу. Із поданим клопотанням сторона захисту не погоджується. Вважає, що жодних із зазначених у клопотанні ризиків не існує, оскільки: в сторони обвинувачення та суду немає законних підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, він не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення за цей період вже зібрані та вилучені, речові докази у провадженні зберігаються у слідчого; ризик незаконно впливати на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами, в даному кримінальному провадженні всі свідки встановлені та органом досудового розслідування допитані, жодних експертиз в даному провадженні не призначалось і підстав для призначення таких виходячи із суті підозри немає; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, він також не збирається, і протилежному немає жодних доказів.

Захисник зазначає, що свої процесуальні обов`язки підозрюваний буде виконувати належним чином: від слідства та суду не ховатися, вчасно прибувати на виклики слідчого та у судові засідання, за межі області не виїжджає, постійно мешкає за однією адресою, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, проживає разом з дружиною, із свідками у справі стосовно їх показань не спілкується, і ніяким чином на них не впливає, тобто його підзахисний жодних дій які б підпадали під ознаки ризиків визначених ст.177 КПК України не вчиняв і вчиняти не збирається.

Сторона захисту вважає, що із доданих до клопотання доказів не можна однозначно стверджувати що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 (вчинення злочину з корисливих мотивів) та за ч.3 ст.369 КК України (вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб) є об`єктивною та ґрунтується на належних доказах, а ні з тексту повідомлення про підозру ані з доданих матеріалів до клопотання не зрозуміло в чому ж заключаються корисливі мотиви та з ким ОСОБА_4 у попередній змові скоїв злочин. Тобто стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри у вказаних правопорушеннях саме за названими кваліфікуючими ознаками що суттєво впливає на кваліфікацію дій підозрюваного за тяжкістю скоєного.

Захисник просив врахувати, що ОСОБА_4 є важко хворою людиною, в період з квітня 2020 року по листопад 2022 року він переніс вже чотири інсульти, при чому три з них на протязі тільки трьох місяців, а саме з липня по листопад 2022 року. В зв`язку з вищеназваними захворюваннями ОСОБА_4 був направлений на медико-соціальну експертну комісію відповідно до висновку якої йому встановлено третю групу інвалідності і він перебуває на постійному лікуванні та нагляді сімейного лікаря.

Враховуючи наведене, сторона захисту просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, просив задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів та існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Вказав, що стороною обвинувачення не доведено існування жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив врахувати, що підозрюваний є важкохворим, переніс чотири інсульти впродовж трьох місяців, не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, одружений, має постійне місце проживання. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000031 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_3 прикордонному загону Головного відділу внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ДПС України ОСОБА_13 про виявлення ознак кримінального правопорушення від 31.01.2023 року №16/4-17, у якому міститься інформація про те, що відділом у встановленому законом порядку було отримано дані про те, що гр.України ОСОБА_4 звернувся до начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_7 з пропозицією надання йому неправомірної вигоди за сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України в межах ділянки відповідальності ввіреного підрозділу та не вжиття передбачених заходів правового реагування.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.03.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий працівниками поліції 10.03.2023 року о 19 год. 10 хв. в порядку ст. 208 КПК України.

11 березня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0000031 від 31.01.2023 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, та усуненням перешкод, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів; надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, які у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 01.02.2023 року; постанову слідчого про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 01.02.2023 року; протокол затримання ОСОБА_4 від 10.03.2023 року; протоколи огляду місця події від 10.03.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.03.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 11.03.2023 року; рапорт інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметрист 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » молодшого сержанта ОСОБА_14 від 10.03.2023 року та інші долучені до клопотання матеріали, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.369 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Одне із кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження. Із долучених до клопотання матеріалів слідує, що у вказаному кримінальному провадженні як свідки були допитані ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ..

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що вказаний ризик відсутній у зв`язку із тим, що органом досудового розслідування уже було допитано свідків, так як свідки були допитані стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування, та такі не були допитані безпосередньо судом в судовому засіданні.

Щодо можливості впливу підозрюваним на експертів та спеціалістів, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик стороною обвинувачення доведено не було, зокрема відсутні відомості, що у вказаному кримінальному провадження проводиться експертиза чи було залучено спеціалістів.

Разом із тим, суд погоджується із доводами сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказані ризики носять формальний характер.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання. Слідчим суддею враховано зазначені захисником обставини, однак суд не вважає їх такими, що ставлять під сумнів наведені вище висновки

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, злочини вчинені умисно, у період дії воєнного стану, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, що останній раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, згідно характеристики №19 від 10.03.2023, виданої старостою Нижньоапшівського старостинського округу Солотвинської селищної ради Тячівського району за місцем проживання характеризується добре, в зловживанні алкогольними напоями не помічався, порушень правопорядку на території села не вчиняв, з сусідами проживає мирно і дружньо, користується авторитетом серед односельчан, скарг на його особу до виконавчого комітету сільської ради не поступало.

Крім цього, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 із 14.11.2022 року встановлено третю групу інвалідності, згідно виписки із медичної картки хворого №430 від 26.07.2022 ОСОБА_4 встановлено діагноз: атеросклерозна серцево-судинна хвороба 2 стадії, супутнє - інфаркт мозку; згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №649 від 11.10.2022 ОСОБА_4 встановлено діагноз: атеросклерозна серцево-судинна хвороба, з переважним ураженням серця з наслідками інфаркту мозку; згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7230 від 01.11.2022 року ОСОБА_4 встановлено діагноз: церебральний атеросклероз, наслідки після перенесеного ГПМК (виражений парезу та апраксії в правій руці, помірного парезу в правій нозі, легкого парезу в лівій нозі, вираженого порушення функцій правої руки, помірних статико-координаторних порушень, порушення функцій ходи, когнітивних порушень).

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що вказані обставини існували на момент вчинення інкримінованих підозрюваному злочинів, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Положеннями ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року № 239/5/104 затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Тобто, особам які утримуються в місцях попереднього ув`язнення забезпечується надання медичної допомоги.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2023 року складає 2684 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, враховуючи, що останній є особою з інвалідністю третьої групи, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (с.Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області), без дозволу прокурора, слідчого або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано 10 березня 2023 року о 19 год. 10 хв., а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 08 травня 2023 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (с.Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області), без дозволу прокурора, слідчого або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 08 травня 2023 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1