ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/1868/22

Провадження 1-кп/621/106/23

17 січня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Зміїв Харківської області справу №621/1868/22 (провадження ЄРДР № 0000109 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 190 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2022 року, близько 15:00 години, ОСОБА_4 спільно зі знайомим йому ОСОБА_5 розпивали спиртні напої поблизу багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Під час розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою останнього.

З метою реалізації свого злочинного умислу, в той же день і час, ОСОБА_4 умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в дружніх відносинах з ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою останнього, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_5 його мобільний телефон Honor 9 Lite 3/32gb, бувший у вжитку, придатний до використання, вартістю відповідно до висновку товарознавчої експертизи №2476/22 від 13.09.2022, 3429,30 грн, на що останній, не передбачаючи намірів ОСОБА_4 , добровільно передав свій мобільний телефон. Заволодівши вище вказаним мобільним телефоном, ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати його власнику, покинув місце вчинення правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вище вказану суму, тим самим заволодівши чужим майном шляхом зловживання довірою.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 підтвердив викладені вище обставини та пояснив, що дійсно 12 червня 2022 року розпивав спиртні напої зі знайомим ОСОБА_5 , в якого попросив його мобільний телефон Honor 9 подзвонити. В цей час, з огляду на сильний стан сп`яніння ОСОБА_5 , він вирішив заволодіти його мобільним телефоном, для чого, після завершення телефонної розмови не повернув його власнику, а положив його на землю поблизу себе, непомітно прикривши травою. ОСОБА_5 не згадав про телефон, і вони разом пішли додому. Після чого він, ОСОБА_4 повернувся на місце, забрав зазначений мобільний телефон, і через деякий час продав його знайомому на ім`я ОСОБА_7 . Через деякий час він був викликаний співробітниками поліції, яким він зізнався у вчиненому, повернув мобільний телефон та відшкодував спричинену шкоду. Потерпілий ОСОБА_8 претензій матеріального характеру до нього не має. У вчиненому щиро розкаюється.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення (проступку), пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Таким чином, заслухавши обвинуваченого, дослідивши надані докази, які в сукупності є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень статті 12 Кримінального кодексу України, правопорушення, передбачене ч.1 статті 190 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 в силу статті 89 Кримінального кодексу України є не судимою особою, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване постійне місце проживання, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до положень статті 67 КК України, є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор ОСОБА_3 , з огляду на фактичні обставини справи та відомості про особу обвинуваченого, просив призначити останньому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Обвинувачений покладався на розсуд суду.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією ч.1 статті 190 Кримінального кодексу України за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), передбачено покарання у виді штрафу від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

З урахуванням обставин вчинення правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку під час судового розгляду, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до статті 56 Кримінального кодексу України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Застосування штрафу чи виправних робіт суд вважає недоцільним з огляду на те, що обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела доходу, отже призначення штрафу у визначеному законом розмірі поставить його в скрутне матеріальне становище. Застосування обвинуваченому покарання у виді обмеження волі суд вважає надто суворим, з огляду на щире каяття обвинуваченого, повне відшкодування шкоди та відсутність претензій з боку потерпілого.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Процесуальні витрати, наявні у кримінальному провадженні, за проведення судової експертизи, належить стягнути з обвинуваченого на підставі ч.2 статті 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів належить вирішити відповідно до ч.9 статті 100 КПК України.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2022 року, - скасувати

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , на користь держави витрати на проведення судової експертизи № 2476/22 від 13.09.2022 року у кримінальному провадженні № 0000109 від 03.09.2022 року в розмірі 220,00 (двісті двадцять) гривень

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження №0000109 від 03.09.2022, у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2022.

Речовий доказ по справі мобільний телефон Honor 9 Lite 3/32gb, бувший у вжитку, придатний до використання, - вважати повернутим власниу

Відповідно до ч.4 статті 36 КВК України, вирок приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 17.01.2023 року

Суддя ОСОБА_1