ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 635/6576/18 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/197/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 01 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів, тобто до 19 березня 2023 року включно, без визначення застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що рішення щодо продовження слідчим суддею обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою було прийнято безпідставно, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 вже було передано до суду, а досудове розслідування по даному кримінальному провадженню вже завершено, тобто справа вже перебувала на стадії судового розгляду.

Крім того, вказує на те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не було враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є інвалідом 3 групи, стан здоров`я якого погіршився через незадовільні умови тримання в умовах слідчого ізолятора, має позитивну характеристику з місця реєстрації та правоохоронних органів, не має судимості, має цивільну дружину, дітей та онуків.

Крім того, при винесенні рішення просив врахувати практику ЄСПЛ та їх правові позиції у рішеннях щодо тривалого тримання обвинувачених під вартою з одних і тих же обставин та автоматичного продовження строків.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили про її задоволення.

Прокурор же, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився. Подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без нього.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 червня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 14 днів до 10 липня 2019 року. Надалі, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом, останній раз до 22 січня 2023 року.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду України від 08 03 2022 року №2/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану Харківського районного суду Харківської області на Полтавський районний суд Полтавської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 11 2022 № 65 відновлено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Верховного суду від 13 12 2022 року була змінена підсудність кримінального провадження (справа №635/7317/19) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, з Полтавського районного суду Полтавської області на Харківський районний суд Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 січня 2023 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні, яке на стан розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого не проведено.

19 січня 2023 року до слідчого судді Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , слідчий суддя обґрунтовано послався на положення ч. 6 ст. 199 КПК України, відповідно до якого у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його провадження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

З огляду на те, що на день розгляду клопотання прокурора підготовче судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ще проведене було, твердження захисника про безпідставність продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу через завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає неспроможними.

Також, слідчий суддя вважав встановленими існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурором у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу обвинуваченого, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, тобто до 19 03 2023 року включно.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», « Храїді проти Німеччини», « Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинити нове кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи характер обставин вчинення кримінального правопорушення, є ймовірність ризику того, що ОСОБА_6 може переховуватись від слідства та суду; враховуючи наявність свідків, ймовірна можливість незаконного впливу на них, а враховуючи наявність у нього попередніх судимостей не виключним є вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що останній може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються обвинуваченому, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості обвинувачення, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 без визначення застави, погоджується і колегія суддів.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави у відповідності до ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи ОСОБА_6 та обставин кримінального провадження.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні прокурора спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Що стосується посилання апелянта на наявність у ОСОБА_6 позитивних характеристик та міцних соціальних зв`язків, а саме проживання однією родиною зі співмешканкою, наявність дітей та онуків, то вказані факти не є безумовними підставами для скасування чи зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з урахуванням його поведінки, характеру та обставин за яких було вчинено кримінальне правопорушення.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 захворювання, яке, як стверджує апелянт, прогресує через тривале знаходження у СІЗО, на думку колегії суддів також не є обов`язковою підставою для зміни останньому запобіжного заходу, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обвинувачений позбавлений отримувати необхідне лікування в умовах слідчого ізолятора. Не містять матеріали кримінального провадження і відомостей про те, що під час перебування ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора останній заявляв будь-які письмові заяви про порушення його прав через ненадання йому медичної допомоги.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 19 01 2023 року про продовження щодо обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19 03 2023 року, включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3