№ 1-кп/755/333/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004083 від 22.11.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухіва, Сумської обл., українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні дитину 2014 р.н., не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, зокрема востаннє: 17 листопада 2022 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 21 листопада 2021 року, приблизно о 13 годин 12 хвилин, перебував у приміщенні магазину «ЄВА», який належить ТОВ «РУШ», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. А. Шептицького, 24, де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для працівників і покупців, перебуваючи у торгівельному залі, а саме - біля стелажів з парфумерією, взяв чоловічу туалетну воду «Calvien Klein» MAN ємкістю 100 мл (код товару 279180), закупівельною вартістю 600 гривень 07 копійок та сховав у ліву кишеню куртки, в яку був одягнений, після чого, пройшов через касову зону та вийшов з приміщення магазину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди ТОВ «РУШ» на суму 600 гривень 07 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 21 листопада 2021 року, після часу дня, зайшов до магазину «ЄВА», за адресою: м. Київ, вул. А. Шептицького, 24, де непомітно для всіх викрав туалетну воду «Calvien Klein», яку сховав у ліву кишеню куртки та не розрахувавшись за неї, вийшов з магазину. Зокрема, показав, що суть обвинувачення йому зрозуміле, винним себе визнає повністю та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, спосіб та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, розуміє, що його дії були протиправними та умисними.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2021 року; протоколу огляду місця події від 22.11.2021 року; довідки про вартість викраденого майна; протоколу огляду від 09.12.2021 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 09.12.2021 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, при призначенні міри покарання, суд враховує його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, - У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, за який він засуджується цим вироком та кримінального правопорушення, за який його засуджено вироком Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року до 5 років 1 місяця позбавлення волі, остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 13 липня 2022 року, відповідно до вироку Оболонського районного суду м. Києва від 17.11.2022 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 23.02.2022 року по 24.02.2022 року.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - диск з одним файлом під назвою «Шептицького 21.11.2021» - залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя