СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №527/1731/22
Провадження №1-кп/547/83/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2022 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000299, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.08.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чистеньке Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , виданий 01.09.2016 року Семенівським РС УГМС України в Полтавській області, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 днів
Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

У період дії воєнного стану, 20.07.2022 приблизно о 06:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на території ферми «Агробуд 2012» у межах села Нова Олександрівка Кременчуцького району Полтавської області, маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, через незачинені дверцята водія потрапив у салон автомобіля ВАЗ 2104, д.н.з НОМЕР_2 , зеленого кольору.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, заздалегідь знаючи, що під сидінням водія знаходилися гроші в сумі 20000 гривень, які належать ОСОБА_5 , переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу таємно викрав зазначені грошові кошти.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 днів
Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.
ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану, в кінці липня 2022 року (більш точної дати та часу не встановлено) перебуваючи на пасовищі неподалік території ферми «Агробуд 2012» у межах села Нова Олександрівка Кременчуцького району Полтавської області, помітив, що у ОСОБА_6 випав його мобільний телефон марки «LANDROVER Х6000».

Далі, ОСОБА_4 , діючи на підставі раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, переконавшись, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, таємно викрав зазначений мобільний телефон марки «LANDROVER Х6000», вартістю 1265 грн. 86 коп., який належить ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 із місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України.
Потерпілий ОСОБА_6 просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним та суворо не карати, претензій до нього немає, мобільний телефон йому повернуто.
Потерпілий ОСОБА_5 просив суворо не карати, оскільки обвинувачений пообіцяв йому повне відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Отже, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, в судовому засіданні надав показання, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та поєднаному з проникненням у сховище та в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальні правопорушення за ч.4.ст. 185 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами.
При призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем свого проживання характеризуються нейтрально, на обліку у лікаря психіатра, лікаря-невропатолога та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин , що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Крім того в судовому засіданні з`ясовано, що даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдана майнова шкода на суму 1265,86 грн, яка під час досудового розслідування відшкодована повністю шляхом повернення викраденого мобільного телефону.
Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 завдана майнова шкода на суму 20000,00 грн, яка під час досудового розслідування не відшкодовано.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, у межах, визначених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
Водночас суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4
ст. 75 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть виправленню обвинуваченого.
Цивільний позов відсутній.
Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 373, 374, 382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 -річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речовий доказ по справі, а саме: мобільний телефон марки «LANDROVER X6000» чорного кольору, який під розписку переданий потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору.
Суддя ОСОБА_1