Справа №939/899/22. Провадження №11-кп/824/2552/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленими у кримінальному провадженні №0002511 від 13 листопада 2021 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого 12 липня 2021 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,

продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 22 квітня 2023 року.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання ризикам, а тому суд дійшов висновку за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в межах 60 діб.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 23.02.2023 у справі №939/899/22 щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про продовження строку тримання під вартою по 22 квітя 2023 року в ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України; нову ухвалу, за якою обрати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що прокурором у клопотанні наведена велика кількість доказів, які ніяким чином не вказують на причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів, а лише про сам факт злочину.

Вважає, що жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не існує, оскільки у досудового слідства немає законних підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватись від суду, оскільки його попередня поведінка свідчить про інше.

Зазначає, що ризик незаконно впливати та потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.

Звертає увагу, що на даний час має постійне місце проживання, одружений, спільно виховує дитину 10 років, працює менеджером в інтернет-магазині "Амазон".

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора, захисника та обвинуваченого

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали контрольного провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

В провадженні Бородянського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження під №0002511 від 13 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 22 квітня 2023 року.

Під час постановлення даних рішень суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останніх.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Так, перевіривши доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Зокрема, суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, а також приймаючи до уваги існування обґрунтованого ризику, що останній може вчинити нові злочини, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а доводи апеляційної скарги не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили його під сумнів.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченого ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року, якою продовжено дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" по 22 квітня 2023 року, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_4