ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/613/23 Справа № 191/1969/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2018 за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2018 приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" зі змінами та змінено покарання за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Початок строку відбування покарання 08.12.2019, кінець строку 08.03.2023,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши поведінку засудженого за весь час його перебування в установах виконання покарань, а саме посередню характеристику, а також те, що засуджений має лише 1 заохочення, посилався на те, що зміни в поведінці засудженого не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить задовольнити його клопотання та звільнити від відбування покарання умовно-достроково.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги засуджений вказує на те, що суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що він має 2 заохочення, стягнень не має, працевлаштований, не палить, веде релігійні збори, є бібліотекарем та художником, приймає участь у ремонтних роботах, надає допомогу у їдальні, має намір та можливість працевлаштування. Окрім цього, засуджений вказує на те, що суд допустив до участі представника установи, який є начальником не його відділення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2018 за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2020 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.02.2018 приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" зі змінами та змінено покарання за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі, в іншій частині вирок залишено без змін.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений, відбуває покарання за нетяжкий злочин, 2/3 частини призначеного судом покарання відбув станом на 08.02.2022, але рішенням комісії установи від 15.02.2022 засудженому відмовлено у застосуванні ст.81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

Згідно з характеристикою, наданою начальником відділення СПС №1, ОСОБА_8 , за час перебування в УВП №4 м. Дніпро характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. В Синельниківській ВК-94 знаходився з 26.12.2019. За час відбування покарання характеризується посередньо, має одне заохочення (06.10.2020) яке надавалось з метою стимулювання правослухняної поведінки. Стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, на критику реагує правильно. Був працевлаштований сортувальником на дільниці «ЗБВ». На теперішній час не працевлаштований за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Під контролем адміністрації виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До підвищення наявного загально освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок прагне, навчається, отримав свідоцтво за професією «Електрогазозварник». Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення ризик оцінюється, як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений характеризується посередньо та має лише одне заохочення, що не вказує на виправлення останнього та не свідчить про те, що його поведінка зазнала позитивних змін.

Враховуючи тяжкість злочину, за вчинення якого засуджений відбуває покарання, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, термін покарання, призначеного вироком та змінененого ухвалою суду, невідбуту частину покарання та посередню характеристику останнього, підстави для застосування ст. 81 КК України відсутні.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4