Справа № 932/1043/23
Провадження №1-кс/932/303/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 надійшло вищеозначене клопотання, відповідно до прохальної частини якого слідчий, за погодженням з відповідним прокурором, прохає застосувати до підозрюваного гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підставами для задоволення клопотання викладено наступні обставини, а саме те, що органом досудового розслідування слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000216 від 24.01.2023 року, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно фабули цього кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», у невстановлений органом досудового розслідування час, у невстановленому місці, у невстановленої в ході досудового слідства особи, придбав невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс».

Далі, в невстановлений досудовим слідством час, при невстановлених обставинах, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» з метою його подальшого збуту, в невстановлений час, розфасував вказану вище речовину в поліетиленові пакети з фіксатором в кількості 40 штук, після чого поклав вказані пакети з розфасованим у них особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс» до трьох пластикових контейнерів, які поклав до лівої кишені куртки одягненої на ньому, та почав пересуватися вулицями міста Дніпра.

24.01.2023 о 17 годині 45 хвилини, до ОСОБА_4 , який знаходився біля будинку № 4 по вул. Павла Нірінберга в м. Дніпрі, підійшли працівники поліції. На запитання працівників поліції чи маються у ОСОБА_4 , заборонені для зберігання предмети, останній відповів, що у нього є 40 сліппакетів з наркотичним засобом «канабіс», після чого було викликано слідчо-оперативну групу ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

В подальшому, 24.01.2023 в період часу з 18 годин 03 хвилини до 18 годин 29 хвилин, слідчому СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , який знаходився біля будинку № 4, по вул. Павла Нірінберга в м. Дніпрі, в присутності двох понятих, ОСОБА_4 , надав для огляду та вилучення три пластикових контейнери, в яких знаходились поліетиленові пакети з фіксатором з розфасованим у них особливо небезпечним наркотичним засобом «канабіс», який ОСОБА_4 придбав та зберігав при собі з метою подальшого збуту.

25.01.2023 частину вилученого у ОСОБА_4 , а саме один пакет, був направлений для проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Згідно висновку експерта № 19/104-23/3027 від 25.01.2023 надана на експертизу 25.01.2023 речовина масою 0,8977 г., яка була вилучена 24.01.2023 в ході огляду у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наркотичним засобом канабісом. Канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 0,7182 г.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Як зазначено слідчим у клопотанні, підозра ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою і підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

Сторона обвинувачення вважає, що з урахуванням обставин даного провадження та тяжкості злочину, доцільно застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тому й звернулись з відповідним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор оголосив клопотання, вказав на наявність ризиків та обґрунтованість підозри. Просив погоджене ним клопотання задовольнити повністю.

Підозрюваний не визнав підозру за ч. 2 ст. 307 КК України та пояснив, що він блукав у місті та випадково знайшов місце закладки, де були розфасовані сліп-пакети. Він забрав ці наркотичні засоби собі, для власного вживання, оскільки є наркозалежним. Цього йому б вистачило на 1,5 місяці вживання. Наміру збуту наркотичних засобі не мав, тому вважає недоведеною підозру і просить у зв`язку із цим застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, з мотивів необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши прокурора та сторону захисту, перевіривши наявність обґрунтованої підозри та ризиків, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування запобіжного заходу є можливим за наявності двох обставин, а саме існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину та доведеність ризиків того, що підозрюваний своєю поведінкою може вчинити дії, які передбачені у ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватись від слідства, впливати на свідків та інших учасників провадження, повторення злочинної діяльності або вчинення нового злочину).

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя перевіряє, чи підтверджують надані стороною обвинувачення докази причетність конкретної особи до кримінально-караного діяння. Перевірка обґрунтованості підозри включає також й попередню перевірку кваліфікації, наприклад, особа вчинила таємне викрадення чужого майна, а орган досудового розслідування повідомив про підозру цій особі як відкрите заволодіння майна, або ж особа нанесла умисно тяжкі тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілої особи, а кваліфікація є завищеною, оскільки підозра оголошена як за умисне вбивство і т.д.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування СВ Дніпровського рай. управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000216 від 24.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вважається, що причетним до цього злочину є гр. ОСОБА_4 .

Підозра підтверджується зібраними матеріалами, а саме: протоколом огляду від 24.01.2023, в ході якого у ОСОБА_4 вилучено 40 поліетиленові пакети з фіксаторами, з розфасованою у них речовиною, схожою на наркотичний засіб;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 24.01.2023 приблизно о 18:00 годині, він був запрошений працівниками поліції в якості понятого до будинку АДРЕСА_2 , де в його присутності, а також в присутності другого понятого працівники поліції в ході огляду вилучили у чоловіка, який назвався ОСОБА_4 , 40 поліетиленових пакети з фіксаторами з невідомою речовиною;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 24.01.2023 приблизно о 18:00 годині, він був запрошений працівниками поліції в якості понятого до будинку АДРЕСА_2 , де в його присутності, а також в присутності другого понятого працівники поліції в ході огляду вилучили у чоловіка, який назвався ОСОБА_4 , 40 поліетиленових пакети з фіксаторами з невідомою речовиною;

Висновком експерта № 19/104-23/3027 від 25.01.2023, згідно якого надана на експертизу 25.01.2023 речовина масою 0,8977 г., яка була вилучена 24.01.2023 в ході огляду у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наркотичним засобом канабісом. Канабіс відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 0,7182 г.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Проте наданих органом слідства доказів вочевидь недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_4 ознак збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, або наявність умислу на це. Так, спосіб фасування чи подрібнення наркотичного засобу, в принципі, може вказувати на те, що особа могла й збувати наркотичні засоби, проте доведення такої поведінки повинно бути поза розумним сумнівом, тобто слідчий має довести, що особа робила закладки, у неї в телефоні є геолокації та маршрути, де розташовані закладки, є переписка з потенційними покупцями наркотичних засобів, за що підозрюваний отримував кошти. Тобто потрібно встановити коло осіб, яким підозрюваний збував або мав намір збувати наркотичні засоби. Без встановлення цих обставин, неможливо кваліфікувати дії особи як збут наркотичних засобів.

В судовому засіданні підозрюваний повідомив, що не мав наміру збуту, оскільки хотів використати наркотичні засоби для власного вживання. Іншого органом досудового розслідування не доведено.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження підозра за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме збут наркотичних засобів, тому визнаю підозру за ч. 2 ст. 307 КК України необґрунтованою.

Разом з тим, інші матеріали клопотання вказують на те, що підозрюваний може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України, тому при розгляді зазначеного клопотання слід виходити з кваліфікації за ч. 1 ст. 309 КК України, або в залежності від розміру речовини за ч. 2 ст. 309 КК України. Відтак тяжкість покарання та наявність ризиків, істотно зменшується, тому є можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З приводу ризиків слід вказати таке.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів вчинення даного злочину, невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду. Цей ризик вважаю доведеним.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України заявлений формально і не доведений, оскільки невідомо і не зазначено слідчим про те, яку річ чи доказ може мати можливість знищити або спотворити підозрюваний, оскільки всі наркотичні засоби було вилучено. Відтак, цей ризик не доведений.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то з матеріалів клопотання слідує, що підозрюваний не має постійного заробітку, не одружений, не має утриманців. Тому для заробітку легких грошей, які приносить наркотичні засоби, може вдатись до вчинення нового злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, тобто придбавати і вживати наркотики, а можливо й здійснювати їх збут. Тому цей ризик також є доведеним.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя повинен виходити з того, що такий запобіжний захід має бути достатнім для запобігання всім доведеним ризикам, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується виключно, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Враховуючи необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 307 КК України, та недоведеність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю, що застосування виняткового запобіжного заходу не є доцільним, тому слід застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороно залишати житло цілодобово та покласти обов`язки. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання по виконання обов`язків, а саме:

-прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду;

-у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;

-не відлучатись за межі м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-здати на зберігання слідчого паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

-носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного негайно доставити для виконання запобіжного заходу у квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш тяжкий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали до 25.03.2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ