Справа № 298/525/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/265/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави по 11 липня 2022 року (включно).

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу - відмовлено.

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 на постанову в.о.керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку досудового розслідування від 10 січня 2022 року - відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції вказав на те, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на даний час, будь-яких даних про відсутність ризиків для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що слідчий суддя невірно застосував ч.3 ст.132, 276-178, 183, 184, 194 КПК України, не врахував постанову №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що призвело до неправильного вирішення клопотання прокурора, яке мало бути відхилено з відмовою в його задоволенні. Під час апеляційного розгляду захисник просить врахувати практику ЄСПЛ та посилається на конкретні рішення пов`язані із оцінкою обґрунтованості підозри особи, а також просить суд викликати та допитати свідків. У зв`язку з наведеним, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та у разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання ризиків, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, при цьому обвинуваченим та його захисником, в свою чергу, не спростована наявність таких.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 та його захисником не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на потерпілу і свідків, які ще судом не допитані, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Таким чином, рішення суду про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення, а прийняте судом рішення узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеній апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 рішеннях.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На інші доводи, які б слугували підставою для скасування чи зміни ухвали суду про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не посилається.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2022 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді