КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1124/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія КК:ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 146; Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв Київської області, якийзареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживє за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 189 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тетіїв Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_11 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 189 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Цим же вироком ОСОБА_12 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 2 роки та покладено обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 відшкодування майнової шкоди у розмірі 23 097,60 грн., моральної шкоди у розмірі 62 000,00 грн.

Стягнутоз ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 відшкодування майнової шкоди у розмірі 7 253,56 грн., моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.,

В іншій частині позовних вимогв задоволенні відмовлено.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці вступив у злочинну змову з обвинуваченим ОСОБА_12 щодо сприяння йому, ОСОБА_13 (відносно якого судом виділено матеріали та постановлено обвинувальний вирок) та іншій встановленій досудовим розслідуванням особі, відносно якої досудовим розслідуванням виділено матеріали, у вчиненні злочину, а саме: у викраденні потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_12 22.10.2017, близько 01 год. 15 хв. на автомобілі «SAAB 900» на польській реєстрації привіз потерпілого ОСОБА_9 у заздалегідь обумовлене місце, а саме: на перехрестя вул. Гоголя та пров. Дачного у м. Тетіїв, Київська обл., де шляхом застосування фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , згідно раніше розподілених ролей з ОСОБА_13 та іншою встановленою досудовим розслідуванням особою (відносно якої виділено матеріали досудового розслідування) за пропозицією ОСОБА_11 , заштовхали потерпілого ОСОБА_9 до автомобіля марки «Ауді» темного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , (зареєстрований в Республіці Польща) та вивезли його за межі м. Тетіїва у напрямку траси Е 95 (Одеської траси), при цьому, застосовуючи фізичне насильство, утримували потерпілого ОСОБА_9 проти його волі у названому автомобілі приблизно до 03 год. 22 жовтня 2017 року.

В подальшому, 22.10.2017, близько 01 год. 15 хв. у м. Тетіїв Київської області на перехресті вул. Гоголя та провул. Дачного обвинувачений ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб з іншою встановленою досудовим розслідуванням особою (відносно якої виділено матеріали досудового розслідування), після викрадення потерпілого ОСОБА_9 у салоні автомобіля марки «Ауді» д.н.з.НОМЕР_1 , здійснили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я в момент заподіяння, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , які згідно висновку експрета № 99 від 15.12.2017, належать до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та відкрито заволоділи його мобільним телефоном «IPhone 6» вартістю 7 790 грн., грошовими коштами в сумі 3 500 грн., спричинившипотерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 11 315 грн.

В подальшому, цього ж дня, близько 02 год. 20 хв. у зоні дії розташування вежі ОРТПЦ, що знаходиться с. Винарівка Ставищенського району Київської області, обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи в автомобілі марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився викрадений потерпілий ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з іншою встановленою досудовим розслідуванням особою (відносно якої виділено матеріали досудового розслідування), висунув потерпілому ОСОБА_9 вимогу передати їм грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, яка супроводжувалась висловленням погрози застосування насильства, які останній сприймав реально.

В подальшому,ОСОБА_11 з мобільного телефону потерпілого, яким він та інша встановлена досудовим розслідуванням особа (відносно якої виділено матеріали досудового розслідування) заволоділи під час вчинення розбійного нападу на потерпілого о 02 год. 26 хв. та 02 год. 49 хв. 22.10.2017 здійснив два телефонні дзвінки на мобільний телефон матері ОСОБА_9 - ОСОБА_14 НОМЕР_2 , у ході розмов з якою вимагав зібрати та в подальшому передати у визначений час та у визначеному місці грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. При цьому ОСОБА_11 у ході розмов з ОСОБА_14 висловлював погрози вчинення насильства над ОСОБА_9 , зазначені погрози потерпілий ОСОБА_9 сприймав реально, оскільки поряд з ним знаходилася інша встановлена досудовим розслідуванням особа (відносно якої виділено матеріали досудового розслідування), яка утримувала ОСОБА_9 в автомобілі.

В апеляційних скаргах прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 та потерпілого ОСОБА_9 , які є аналогічними за змістом та апеляційними вимогами, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, у зв`язку з неправильним застосуванням законодавства України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості, просять скасувати вирок суду в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскації майна. ОСОБА_12 призначити покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На думку прокурора та потерпілого, суд безпідставно застосував до ОСОБА_11 ст. 69 КК України та безпідставно не застосував додаткове покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна, при цьому не обґрунтував своє рішення в цій частині.

Поза увагою суду, на думку апелянтів, залишились дані про особу ОСОБА_11 , який протягом здійснення судового розгляду в кримінальному провадженні вину не визнавав. Лише після дослідження доказів, які беззаперечно доводять його винуватість, визнав вину за ч. 2 ст. 146 КК України, проте категорично заперечував свою причетність за інкримінованими йому злочинами, передбаченими ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України. Часткове відшкодування моральної шкоди потерпілому також відбулось на останній стадії судового розгляду перед судовими дебатами, що свідчить про намір уникнути справедливого покарання за скоєне.

На думку апелянтів, суд не врахував належним чином дані про особу ОСОБА_11 , який є колишнім працівником правоохоронних органів, що істотно підвищує суспільну небезпеку скоєних ним діянь.

Крім того, вказують прокурор і потерпілий про безпідставне застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Судом, на думку апелянтів, не було враховано належним чином не визнання ОСОБА_12 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, який відіграв важливу роль у викраденні потерпілого, оскільки саме на своєму автомобілі останній привіз його на обумовлене місце з іншими співучасниками. Відсутність відшкодування спричиненої шкоди потерпілому та відсутність роботи в обвинуваченого також не були належним чином враховані судом.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 просить скасувати вказаний вирок щодо ОСОБА_11 та закрити кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад вказаних кримінальних правопорушень. Позовну заяву задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 12 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди та 7 253 грн 56 коп в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосуванням законодавства України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступнею тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок суворості.

На думку захисника, досліджені судом докази не підтверджують вчинення ОСОБА_11 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України. При цьому не враховано належним чином показання ОСОБА_11 , який пояснив дійсні обставини, за яких відбулась подія з ОСОБА_9 .

На думку сторони захисту, пред`явлене обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України не містить способу вчинення розбійного нападу на ОСОБА_9 . Вироком суду також вказана обставина не встановлена. Крім того, потерпілий не довів наявність у нього коштів 3500 грн та мобільного телефону, які нібито у нього забрали під час викрадення. Показання потерпілого в цій частині також є суперечливими, оскільки останній вказував, що речі в нього забрали в автомобілі SAAB, проте згідно обвинувачення, останнє відбулось в автомобілі Audi. Крім того, стороною обвинувачення не доведено факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому саме ОСОБА_16 , а даними висновку судово-медичного експерта № 99 підтверджується, що потерпілий звернувся до медичного закладу зі скаргами на своє здоров`я лише 22.10.2017 о 15 год. 55 хв, тоді як з заявою про злочин звернувся 26.10.2017. Захисник вважає, що суд безпідставно не врахував показання свідка ОСОБА_17 , які він надавав під час слідчого експерименту, що зафіксовано на відеозаписі й досліджено судом першої інстанції, вказував що водій автомобіля Audi ОСОБА_18 витягував з нього потерпілого та саме він наносив удари ОСОБА_9 .

Крім того, захисник вважає, що факт вимагання грошових коштів, які інкримінуються його підзахисним також не доведено стороною обвинувачення. Так, органом досудового розслідування не встановлено кому належить номер телефону НОМЕР_2 та хто з нього здійснював дзвінки і що саме казав.

З огляду на те, що сторона захисту вважає безпідставним обвинувачення за ч. 2 ст. 187, ч. ст. 189 КК України, цивільний позов потерпілого, що стосується даних епізодів також, на думку апелянта, є необґрунтованим. Так само й заявлена сума відшкодування моральної шкоди, на думку захисника, є завищеною, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином ступінь моральних страждань, які нібито він переніс.

На вирок захисником ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_12 , від якої він відмовився під час апеляційного розгляду. Відмову від апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 підтримав.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_12 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України, та скасування вироку Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року щодо нього, закривши кримінальне провадження.

З цих же підстав сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_11 подала клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття в цій частині кримінального провадження. Просили вирок Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року в частині визнання винним ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 189 КК України також скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілого та представника потерпілого, які підтримали апеляційні скарги в частині посилення покарання обвинувачених, не заперечили проти задоволення клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених за ч. 2 ст. 146 КК України, думку захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтримали подані клопотання про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_11 просили задовольнити їх апеляційну скаргу в частині скасування вироку та закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 189 КК України у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу вказаних злочинів, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З урахуванням поданих клопотань стороною захисту про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 146 КК України, та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, відповідно, на підставі ст. 49 КК України, останнім роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у даному випадку. Тому встановлені судом першої інстанції обставини кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Стаття 417 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 інкримінується вчинення 22 жовтня 2017 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та відповідно ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України.

Тому вирок Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року в частині засудження ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України підлягає скасуванню, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження щодо них в цій частині - закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні розбою, за попередньою змовою групою осіб, а також вимоги передати чуже майно з погрозою насильства над ОСОБА_9 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 189 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Зокрема вина обвинуваченого ОСОБА_11 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_14 , яка є матір`ю потерпілого та саме їй по телефону була висунута вимога з боку викрадачів ОСОБА_9 надати гроші в сумі 10 тисяч доларів США, свідка ОСОБА_13 , який був за кермом автомобіля «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 , письмовими доказами, а саме даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 03.01.2018, слідчого експерименту від 26.01.2018, проведеного за участю ОСОБА_9 , висновку судово-медичної експертизи від 15.12.2017 та ін.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаним під чассудового розгляду повідомив, що 21.10.2017 був незаконно викрадений. Коли ОСОБА_12 зупинив автомобіль, повідомивши, що він нібито зламався, до них під`їхав автомобіль, з якого в балаклаві вийшов ОСОБА_11 та почав наносити ОСОБА_9 удари, забравши при цьому мобільний телефон. Підійшов також ОСОБА_20 , і вони вдвох витягли ОСОБА_9 з машини ОСОБА_12 та посадили проти волі в автомобіль Ауді, за кермом якого був ОСОБА_13 . ОСОБА_11 сидів попереду в салоні, ОСОБА_20 - позаду біля потерпілого. ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , що за ними приїдуть. Потім вони поїхали в невідомому напрямку. ОСОБА_11 наказав ОСОБА_20 опустити голову ОСОБА_9 і тримати. Згодом потерпілий зрозумів, що вони їдуть у напрямку траси Київ - Одеса. Під час утримання ОСОБА_9 в автомобілі «Ауді», здійснюючи зупинки, потерпілий бачив, як обвинувачений ОСОБА_11 піднімав свою балаклаву, щоб випити води. Коли їхали в автомобілі Ауді, викрадачі його обшукували та продовжували наносити удари. ОСОБА_11 під час обшуку потерпілого, з його задньої кишені витягнув грошові кошти в розмірі 3500 грн, швидко їх перерахував та забрав. Всі дії ОСОБА_11 супроводжувались нанесення ударів та висловленням погроз застосування насильства. Кошти, які викрав ОСОБА_11 були авансовим платежем потерпілому за виконану роботу. На той час він працював. Викрадачі представилися працівниками СБ України та почали вимагати кошти, при цьому продовжували наноситиудари. ОСОБА_9 сказав, що має сім тисяч, але вони продовжували наносити удари та висловили вимогу надати їм 10 тисяч доларів США. Коли потерпілий повідомив, що таких коштів він не має, ОСОБА_11 пересів в автомобіль на заднє пасажирське сидіння, дістав пістолет, приставив до ноги потерпілого та погрожуючи його застосуванням, змусив зателефонувати до матері потерпілого - ОСОБА_14 та повідомити, що йому терміново потрібно10 тисяч доларів США, які у нього вимагають. ОСОБА_9 зв`язали. ОСОБА_11 забрав мобільний телефон. На прохання віддати телефон, викрадачі повідомили, що нічого віддавати не будуть. Через деякий час потерпілого розв`язали та повідомили, що є два дні і показали в який напрямок йти. Потерпілий дістався дододому, після чого поїхав в поліцію, однак одразу заяву про злочин не написав, так як боявся за своє життя. Він самостійно звернувся в лікарню, щоб зафіксувати отримані побої. У лікарні був п`ять днів, потім йому дали направлення у лікарню до м. Києва.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про наявність розбіжностей між показаннями потерпілого в частині того, коли у нього забрали гроші. Потерпілий, під час допиту його в судовому засіданні, на уточнюючі запитання з боку захисника вказував, що гроші у нього забрав ОСОБА_11 в автомобілі Ауді, під час проведення поверхневого обшуку. Загалом про факт розбійного нападу на потерпілого з боку ОСОБА_11 у співучасті з іншими особами, під час його викрадення 21.10.2017, в результаті чого у нього забрали мобільний телефон з грошима в сумі 3500 грн, останній повідомляв протягом досудового розслідування, судового розгляду та підтвердив в суді апеляційної інстанції. Сума коштів, про викрадення якої вказав потерпілий, сумнівів не викликає. Сумніви сторони захисту щодо причин написання заяви ОСОБА_9 про злочин не одразу, після звернення в поліцію також були предметом оцінки судом першої інстанції та повністю пояснюються показаннями потерпілого.

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 підтвердив надані ним показання в частині вимагання з боку ОСОБА_11 та іншої особи, яка його незаконно викрала 10 тисяч доларів США з застосуванням насильства та погрозою його застосування, а також вчинення розбійного нападу ОСОБА_11 , в результаті якого обвинувачений забрав мобільний телефон з грошима в розмірі 3500 грн.

Показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка будучи допитаною під час судового розгляду підтвердила факт дзвінка з мобільного телефону ОСОБА_9 21.10.2017, який повідомив, що у нього вимагають 10 тисяч доларів США та погрожують життю та здоров`ю. Спочатку розмовляв сам потерпілий, який повідомив, що його викрали, потім трубку взяла особа, яка представилася співробітником СБ України та вимагали передати йому грошові кошти.

З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.01.2018 вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_11 за виразом обличчя, зовнішніми рисами, очима та щоками, як особу, яка разом з іншими особами його викрала, та вимагала передачі грошових коштів, застосовуючи насильство, а також погрожувала в його застосуванні, здійснила розбійний напад, забравши його мобільний телефон та гроші.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним в судовому засіданні, вказав, що перебував за кермом автомобіля «Ауді» темного кольору д.н.з. НОМЕР_1 22 жовтня 2017 року. Був свідком того, як із автомобіля «SAAB» вийшов ОСОБА_12 разом з хлопцем, вони самі лягли на капот. ОСОБА_11 був одягнений у балаклаву, а ОСОБА_20 , який також був з ними а автомобілі - ні. На задньому сидінні в «SAAB» сидів ОСОБА_9 . Йогопроти волі витягли з машини та посадили в автомобіль «Ауді». Свідок сів за кермо і вони поїхали. ОСОБА_11 сидів на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_20 - на задньому разом з потерпілим.Куди їхати показував ОСОБА_11 . Через деякий час ОСОБА_11 сів на заднє сидіння до потерпілого і вони поїхали у напряму Одеської траси. Коли зупинили автомобіль і ОСОБА_11 зОСОБА_21 вийшли, свідок обернувся та побачив на потерпілому тілесні ушкодження, коров, тому дав йому серветку. Підтвердив, що тілесні ушкодження потерпілому могли спричинятись, оскільки в нього було багатокрові, на обличчі.

Даними висновку судово-медичної експертизи від 15.12.2017 № 99 підтверджується спричинення потерпілому ОСОБА_9 22.10.2017 ряду тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою м`яких тканин правої вискової області, спинки носа, крововиливу в правій очній області, крововиливів променево-зап`ястних суглобів, що відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою м`яких тканин правої вискової області, спинки носа, крововиливу в правій очній області могли утворитись від нанесення ударів руками та ногами іншої людини, а тілесні ушкодження у вигляді циркуляторних крововиливів променево-зап`ястних суглобів - від утримання руками іншої людини. Кількість травматичних дій - не менше чотирьох.

Даними висновку судової товарознавчої експертизи від 13.12.2017підтверджується вартість бувшого у використанні мобільного телефону «IPhone 6», який був викрадений у ОСОБА_9 , а також sim-карти оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», станом на 22.10.2017, складає 7 815,00 грн.

Колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК України під час судового розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Фактичне визнання ОСОБА_11 викрадення ОСОБА_9 за сприяння ОСОБА_12 , способом, небезпечним для здоров`я потерпілого у сукупності з показаннями потерпілого та свідків свідчить також й про доведення вчинення вимоги передати майно з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого групою осіб та розбійного нападу на потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_11 з особою, матеріали якої виділені в окреме провадження. Тому підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складів кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 187 КК Українипризначено з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

Судом, при призначенні покарання ОСОБА_11 , враховано дані про його особу, а саме те, що останній раніше не судимий, є колишнім працівником правоохоронних органів, має відомчі нагороди та відзнаки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, пенсіонер, визнав свою вину у вчиненні одного з трьох інкримінованих йому злочинів. За місцем проживання характеризується позитивно. Під час апеляційного розгляду, стороною захисту надано додаткові документи, які, на думку колегії суддів, також позитивно характеризують особу ОСОБА_11 . Останній з 26 лютого 2022 року, як пенсіонер МВС добровільно залучений для участі у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації, 22 березня 2022 року уклав контракт добровольця територіальної оборони. Згідно копії чеку грошового переказу від 20.11.2021, ОСОБА_11 перерахував на ім`я ОСОБА_9 7254 грн в якості відшкодування витрат. Визнання судом обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , а саме часткове добровільне відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди, наявність на утриманні трьох (за станом на час вчинення кримінальних правопорушень), двох (за станом на тепер) неповнолітніх дітей) в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, давали суду правові підстави для застування положень ст. 69 КК України та відповідно призначення покарання за ч. 2 ст. 187 КК України нижче нижчої межі санкції, вказаної статті. Колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність реального відбування покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі з урахуванням обставин скоєних кримінальних правопорушень та відношенням до вчиненого. Тому вид та розмір покарання ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 років позбавлення волі, остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на думку колегії суддів, сприятиме досягненню мети, визначеної ст. 50 КК України. Застосування додаткового покарання ОСОБА_11 у виді конфіскації майна, на думку колегії суддів, є занадто суворим, з урахуванням того, що обвинувачений намагається добровільно відшкодувати завдану шкоду.

З урахуванням доведення винуватості ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вирішив цивільний позов, поданий потерпілим ОСОБА_9 , детально вказав підстави для його часткового задоволення. Часткове відшкодування ОСОБА_11 завданих ОСОБА_9 збитків, на думку колегії суддів, також фактично свідчить про згоду з його пред`явленням. Тому доводи апеляційної скарги захисника в частині необґрунтованості судового рішення в частині задоволення цивільного позову, колегія суддів, вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , підлягають залишенню без задоволення, оскільки апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Клопотання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення ОСОБА_11 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, на підставі ст. 49 КК України та скасування вироку Володарського районного суду Київської області від 01.02.2021 із закриттям кримінального провадження в цій частині, підлягає задоволенню. В решті вирок Володарського районного суду Київської області від 01.02.2021 щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення. Клопотання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року в частині засудження ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України, а ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України і кримінальне провадження в цій частині закрити.

В решті вирок Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1124/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

364/365/2018

Категорія КК:ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 146; Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

ч. 2 ст. 189

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тетіїв Київської області, якийзареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживє за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2ст. 146; ч. 2 ст. 187; ч. 2 ст. 189 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тетіїв Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення. Клопотання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задовольнити.

Вирок Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року в частині засудження ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України, а ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України на підставі ст. 49 КК України і кримінальне провадження в цій частині закрити.

В решті вирок Володарського районного суду Київської області від 01 лютого 2021 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 23 січня 2023 року о 09 годині 30 хвилин.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4