ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/603/23 Справа № 188/499/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Запоріжжя Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року, було задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 .

Продовжено запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 14 години 30 хвилин 19 січня 2023 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що ризики заявлені прокурором, а саме: ухилення від суду тривалий час та небажання з`являтись в судові засідання, що підтверджується перебуванням обвинуваченої у розшуку з 07.04.2022, цілком підтверджуються тим, що обвинувачена ОСОБА_7 в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, будучи належним чином повідомленою про дати, час та місце судових засідань, не з`являлася в судові засідання 18.01.2022, 11.03.2022, 18.03.2022, 25.03.2022 не повідомляла про своє місце перебування та не надавала суду жодного доказу поважності своїх неявок.

Наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення також підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 4 епізодів кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Суд першої інстанції також прийняв до уваги, що після направлення до суду обвинувального акту по вказаному кримінальному провадженню, тобто після 22.04.2020р., обвинувачена ОСОБА_7 23.10.2020р. була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту в невеликих розмірах.

Суд при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу оцінив в сукупності всі обставини та взяв до уваги, перш за все, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що їй загрожує, у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, відсутність міцних соціальних зв`язків та негативну репутацію обвинуваченої за місцем її проживання, тривалу відсутність місця роботи і відповідно з цим відсутність матеріального забезпечення, що тягне за собою ризик продовження протиправної поведінки з метою отримання заробітку, а також недотримання обвинуваченою умов застосованих раніше запобіжних заходів.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у судовому засіданні не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою змінити обвинуваченій запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_7 , та її захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2022 обвинуваченій ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 21 листопада 2022 було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на даний час існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачена може переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутого щодо ОСОБА_7 обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати, що такі ризики існують.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченої перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою.

Тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Твердження сторони захисту про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 , обставини провадження та стадію розгляду провадження беззаперечно вказує на їх існування.

Твердження апелянта, що ОСОБА_7 не отримувала ухвалу суду про те, що її було оголошено у розшук, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою.

Вказані обставини свідчать про високу ступінь суспільної небезпечності обвинуваченої та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, а відтак застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Апеляційні доводи адвоката про те, що ОСОБА_7 22.02.2022 перебувала у Херсонській області, де потрапила під окупацію, у зв`язку з чим повідомляла свого захисника про неможливість її прибуття до суду, не спростовує правильність висновків районного суду про доцільність перебування під вартою ОСОБА_7 на час судового розгляду.

Окрім того, як слідує з матеріалів контрольного провадження 11.01.2020 ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 105 100, 00 грн.

15.01.2020 ОСОБА_7 скористалася даним правом та була звільнена з-під варти у зв`язку з внесенням застави в розмірі 105 100, 00 грн.

07.04.2022 обвинувачена перебувала у розшуку, у зв`язку з тим, що не з`являлася до суду, будучи належним чином повідомленою про дати, час та місце судових засідань, які були призначені: 18.01.2022, 11.03.2022, 18.03.2022, 25.03.2022, при цьому не надавала суду жодного доказу поважності своїх неявок.

Тобто, з вказаного слідує, що обраний запобіжний захід на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04, від 16 травня 2013 року), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Будь-яких порушень КПК України при постановлені оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2022 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3