Справа № 383/176/23
Номер провадження 1-кс/383/37/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання прокурора Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000236 від 06 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням в якому з метою попередження втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, вилученого на підставі заяви про добровільну видачу від ОСОБА_4 та протоколу огляду предмету від 26.01.2023 року, просить накласти арешт шляхом позбавлення власника права на його відчуження і розпорядження, а саме на мобільний телефон марки «SIGMA» моделі «Comfort 50CF 111 Grand», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_4 , що були вилучені у ОСОБА_4 , фактичним власником яких є ОСОБА_5 , оскільки вказані речі мають значення речових доказів та предметами відшкодування спричиненої матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0000236 від 06.12.2022 року, для проведення в подальшому слідчих дій із зазначеним майном, під час розслідування кримінального провадження до його скасування.

Необхідність накладення арешту прокурор пов`язує із розслідуванням кримінального провадження №0000236 від 06 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 05.12.2022 року до чергової частини ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 за фактом крадіжки грошових коштів в сумі 10000 грн. з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення збереження речових доказів, попередження втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження вилученого у ОСОБА_4 майна виникла необхідність в накладенні арешту, оскільки вилучене в ході огляду майно є об`єктом кримінально-протиправних дій та має значення і визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та є предметом відшкодування спричиненої шкоди потерпілому. Обмеження у користуванні майном його власника розумним та співрозмірним та не потягне для нього негативних наслідків. Заборона у користуванні майном внаслідок його вилучення буде найменш обтяжливим способом арешту майна.

В судове засідання прокурор не з`явилась. Начальник Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без участі прокурора. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Проти задоволення клопотання не заперечив.

Володілець майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Проти задоволення клопотання не заперечила.

Вивчивши клопотання, його доводи та підстави для накладання арешту, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, надані із клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора виходячи з наступного.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.10) вбачається, що Відділенням поліції №2 Баштанського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236 від 06 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, розпочатого за фактом того, що 05.12.2022 року до чергової частини ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_6 , в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка в умовах воєнного стану, в період часу з 08.00 год. по 17.00 год. 04.12.2022 року з його будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрала грошові кошти в сумі 10000 грн., розпочатого за заявою ОСОБА_6

(а.с.14-15).

З копії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що він проходить службу в ЗСУ, тому більшість свого часу перебуває на службі, вдома з`являється рідко. 14.11.2022 року після проходження лікування йому надали відпустку тому він приїхав додому. 03.12.2022 року він їздив в м. Кривий Ріг, щоб забрати до себе в гості знайому ОСОБА_8 . Повертаючись додому він з своєї картки «Приватбанку» зняв грошові кошти в сумі 20000 грн. З вказаних грошових коштів 4000 грн. він виплатив за автомобіль який наймав для поїздки, 1000 грн. витратив на придбання телефону. По приїзду додому 10000 грн., які перебували в портмоне, він поклав до шафи, що стоїть в будинку у кімнаті зали. Решту грошових коштів тримав при собі на продукти харчування. 04.12.2022 року перебував вдома разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де в літній кухні вживали спиртні напої. Потім на його прохання прийшла ОСОБА_11 , щоб приготувати качку. ОСОБА_11 дав 500 грн., які відкладав на продукти харчування, щоб остання придбала спиртного та потім принесла коли прийде дивитися за качкою та остання пішла, а він повернувся до літньої кухні. Крім того, в цей день до нього додому приходив ОСОБА_12 , якому дав 200 грн. із тих коштів які відкладав на продукти та попросив придбати горілки, а решту сказав віддати ОСОБА_13 . В подальшому приблизно о 10 год. пішов грати в карти. Додому він повернувся приблизно о 17.00 год. на той час вдома перебували ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які в літній кухні вживали горілку та він приєднався до них. ОСОБА_14 повідомила, що приходив ОСОБА_15 , який приніс горілку та віддав їй здачу. Наступного дня зранку він виявив, що з портмоне зникли кошти в сумі 10000 грн., які були банкнотами п`ять по 1000 грн. та десять по 500 грн. У вчиненні крадіжки підозрює ОСОБА_16 , оскільки від місцевих жителів йому стало відомо, що в ОСОБА_16 були купюри крупного номіналу. З приводу походження грошових коштів ОСОБА_15 сказав, що кошти йому дали за землю, хоча грошові кошти за земельну ділянку отримує його дочка ОСОБА_17 (а.с.22-24).

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_18 вбачається, що на протязі шістнадцяти років працює продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У вказаному магазині продаються мобільні телефони та аксесуари до них, а також сім-картки «Київстар», «Водафон». Відповідно до записів з журналу 09.12.2022 року продано мобільний телефон марки «SIGMA» моделі «Comfort 50CF 111 Grand», з серійними номерами ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім картою «Київстар» № НОМЕР_5 та сім-картою «Водафон» № НОМЕР_6 . Вказати хто саме придбав вказаний мобільний телефон з сім картами не може, оскільки кожного дня до магазину приходить велика кількість відвідувачів. Телефон було продано за 1300 грн., сім карту «Київстар» за 150 грн., а сім карту «Водафон» за 145 грн. (а.с.43-44).

З копії письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що 04.12.2022 року приблизно об 11 год. 00 хв. він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,де в подальшому спільно з родиною ОСОБА_19 , ОСОБА_6 та співмешканкою останнього ОСОБА_20 вживав горілку. Згодом ОСОБА_6 пішов до когось грати в карти, а вони продовжили вживати горілку вдома у ОСОБА_6 . Під час вживання горілки він вирішив викрасти грошові кошти у ОСОБА_6 , які останні зберігав в гаманці на шафі в будинку. Тому, коли виходив з приміщення літньої кухні зайшов до будинку, де з гаманця викрав грошові кошти та пішов додому. В подальшому викрадені грошові кошти витратив на горілку, цигарки, продукти харчування, купівлю нового телефону з двома сім картами, взуття та повернення боргу. Викрадені грошові кошти не перераховував, тому вказати яку саме суму грошових коштів він викрав не може, купюри були по 500 грн. та декілька по 1000 грн. Телефон він придбав в смт. Березнегувате марки «SIGMA Comfort 50CF 111 Grand» з сім картами операторів мобільного зв`язку Київстар та Водафон (а.с.45-46).

З копії протоколу допиту свідка ОСОБА_4 вбачається, що від працівників поліції

їй стало відомо про те, що її вітчим ОСОБА_12 може бути причетним до викрадення грошових коштів у ОСОБА_21 . Тому, вона йому зателефонувала та попросила прийти до неї додому. Коли вітчим до неї прийшов вона почала розпитувати в нього з приводу вчиненої крадіжки. Вітчим зізнався їй у викраденні грошових коштів у ОСОБА_22 приводу того, яким чином вітчим розпорядився викраденими коштами пояснив, що придбав мобільний телефон «SIGMA» чорного кольору в смт. Березнегувате, який показав їй. Раніше такого телефону у вітчима не було та коштів щоб придбати телефон вітчим не мав (а.с.68-69).

26.01.2023 року ОСОБА_4 подала слідчому заяву про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону марки «SIGMA» чорного кольору (а.с.52).

Як вбачається із матеріалів клопотання, добровільно виданий ОСОБА_4 мобільний телефон марки «SIGMA» моделі «Comfort 50CF 111 Grand», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_4 , згідно протоколу огляду предмету від 26.01.2023 року (а.с.53-54), проведеного слідчим ОСОБА_23 оглянуто та постановою слідчого від 26.01.2023 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000236 (а.с.55-57).

Згідно ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Пунктами 2, 3 частини 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже, заявлене до арешту майно має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статі 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя згідно ч.2 ст.173 КПК України повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК України).

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких умов прокурор обґрунтовано вважає необхідним в майбутньому забезпечити проведення відповідних (в тому числі товарознавчих) експертиз, при цьому предметом спеціальних досліджень стануть вищевказані речові докази.

Разом з тим у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно з відповідною забороною його відчуження та розпорядження воно підлягає поверненню особі, у якої його було вилучено, яка може його відчужити, пошкодити та/або приховати надане йому майно (у разі його повернення у випадку не накладення арешту майна), з метою перешкоджанню проведенню досудового розслідування, в тому числі товарознавчих експертиз, а також інших слідчих дій із вказаними речами, проведення судових експертиз, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, а також встановлення вини осіб. Таким чином речові докази буде втрачено, що перешкодить подальшому досудовому розслідуванню. Відтак є нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, необхідності проведення експертиз і відкриття матеріалів учасникам кримінального провадження (ст.290 КПК України), тобто безперешкодного доступу сторін і учасників кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії прокурора відповідають вимогам закону. Останній довів існування ризиків втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження майна, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. За таких умов, добровільно видане ОСОБА_4 та оглянуте слідчим майно відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування є потреба у збереженні цього майна у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню і вимога прокурора про необхідність застосування заборони відчуження та розпорядження арештованим майном.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження заявленим до арешту майном, з метою запобігання попередження його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначиться на інтересах власника і третіх осіб.

Отже, згідно наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.98 КПК України як речовий доказ, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому, з метою забезпечення збереження речового доказу клопотання підлягає задоволенню та на вказані речі необхідно накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.

Разом з тим, клопотання в частині накладення арешту з метою забезпечення відшкодування спричиненої матеріальної шкоди потерпілому задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України вбачається, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ч.3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Потерпілим по вказаному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 . Натомість ОСОБА_6 цивільний позов не пред`явив, прокурор також цивільний позов не подав.

Враховуючи те, що на дату звернення до слідчого судді із цим клопотанням жодній особі не повідомлено про підозру та матеріали клопотання не містять доказів наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні тобто ініціатор клопотання про арешт майна не дотримався вимог п.4 ч.2, ч.6 ст.170 КПК України, що виключає можливість задоволення вказаного клопотання із зазначених підстав.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000236 від 06 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на добровільно видане ОСОБА_4 та оглянуте згідно протоколу огляду від 26.01.2023 року у кримінальному провадженні №0000236 майно, яке визнано речовим доказом, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливості його втрати, знищення, приховування, перетворення або відчуження, а саме мобільний телефон марки «SIGMA» моделі «Comfort 50CF 111 Grand», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_4 , фактичним власником яких є ОСОБА_5 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.

В задоволенні іншої частини вимог клопотання щодо накладення арешту з метою забезпечення відшкодування спричиненої потерпілому матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Апеляційне оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1