Справа № 308/8295/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000729, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.
Так, в ході досудового розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року у зв`язку триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб який в подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, а також дії указу президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію». Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме статтю 23 згідно якої заборонено виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виняткових випадків.

Незважаючи на викладене в червні 2022 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив організувати незаконне переправлення осіб через державний кордон України. В подальшому, на виконання свого злочинного умислу щодо організації незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, 27.06.2022, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та 29.06.2022 близько 13:00 години ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 переправити останніх через державний кордон України визначивши за таку послугу суму в розмірі 2500 доларів США.

Після чого, 30.06.2022 о 00:50 год. в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород» на виїзд з України прибув транспортний засіб марки «Мерседес», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в ході спільного огляду вказаного транспортного засобу прикордонним нарядом та представниками Державної митної служби України, були виявлені в багажному відділенні за шторою два громадяни України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були приховані від прикордонного контролю, таким чином ОСОБА_5 діючи умисно, намагався незаконно переправити останніх через державний кордон України.

30 червня 2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, виявлено та вилучено:

-грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 31 купюри;

-транспортний засіб марки «Mersedes Benz» д.н.з НОМЕР_1 ;

30 червня 2022 року під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України під обшуку затриманої особи в ході якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон, «Самсунг Galaxy» А20 IMEI: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 ;

30 червня 2022 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , перераховані вище речі які вилучені під час огляду місця події визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказані речі вважаються предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.
З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, орган досудового розслідування звернувся з клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224 та під обшуку затриманої особи ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 31 купюри; транспортний засіб марки «Mersedes Benz» д.н.з НОМЕР_1 ; мобільний телефон, «Самсунг Galaxy» А20 IMEI: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 .

У судове засідання слідчий не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі, яке підтримує та просить задовольнити.
Власник вилученого майна у судове засідання не з`явився, при цьому від представника власника майна адвоката ОСОБА_8 надійшла заява, в якій останній просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі та без участі підозрюваного, проти вжиття заходів забезпечення кримінального провадження не заперечує.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.
Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як установлено з матеріалів клопотання Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000729 від 30.06.2022 за ч. 3 ст. 332 КК України.
З матеріалів клопотання встановлено, що 30.06.2022 о 00:50 год. в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород» на виїзд з України прибув транспортний засіб марки «Мерседес», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в ході спільного огляду вказаного транспортного засобу прикордонним нарядом та представниками Державної митної служби України, були виявлені в багажному відділенні за шторою два громадяни України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були приховані від прикордонного контролю, таким чином ОСОБА_5 діючи умисно, намагався незаконно переправити останніх через державний кордон України.
30 червня 2022 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, виявлено та вилучено:

-грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 31 купюри;

-транспортний засіб марки «Mersedes Benz» д.н.з НОМЕР_1 ;

30 червня 2022 року під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України під обшуку затриманої особи в ході якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон, «Самсунг Galaxy» А20 IMEI: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 ;

30 червня 2022 року постановою старшого слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , вилучене майно та речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000729.
Як зазначає орган досудового розслідування накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю збереження його як речового доказу з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Пунктом 1 частини другої вказаної норми закону, визначено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, окрім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно з частиною другою статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Проаналізувавши доводи поданого клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення у межах даного кримінального провадження як арешт майна. Разом з тим, що стосується майна - транспортного засобу марки «Mersedes Benz» д.н.з НОМЕР_1 , то слідчий суддя приходить до висновку, що у цій частині клопотання слід відмовити з наступних мотивів.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, прокурор зазначає як мету накладення арешту - збереження речових доказів з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Однак, жодного підтвердження, які є підстави вважати, що вказані майно може бути знищене чи відчужене, слідчим не подано.
У той же час доводи слідчого про відповідність вказаних речей та майна, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України та наявність в матеріалах клопотання постанови слідчого про визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення арешту на таке майно, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не наведено достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні слідчий, порушуючи питання про накладення арешту на транспортний засіб марки «Mersedes Benz» д.н.з НОМЕР_1 , вилучений під час огляду місця події обшуку.
Враховуючи вищенаведене клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000729, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене 30 червня 2022 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 224, майно та речі, а саме на:

-грошові кошти номіналом 100 доларів США в кількості 31 купюри;

-мобільний телефон марки «Самсунг Galaxy» А20 IMEI: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1