Справа № 136/622/22
провадження №1-кп/136/33/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 16.05.2022, про обвинувачення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Струтинка, Вінницької обл., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, з неповною середньою освітою, незаміжньої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15.05.2022 у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 19 години, між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 виникла словесна суперечка з приводу того, що ОСОБА_4 зводить наклеп на ОСОБА_2 . В ході вищевказаної суперечки у ОСОБА_2 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 з якою остання перебувала у неприязних стосунках. Реалізовуючи свій умисел ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, умисно схопила руками за волосся голови ОСОБА_4 та штовхнула останню на ліжко, що стояло поруч після чого кулаком правої руки нанесла близько 7 ударів по обличчю ОСОБА_4 . Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на голові та травматичне видалення волосся в тім`яній та потиличній ділянках, які належить до легких тілесних ушкоджень.
Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачена ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 302 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_5 подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності.
Потерпіла ОСОБА_4 також подала письмову згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 302 КПК України.
Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В силу положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).
Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_2 у скоєнні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченої ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїла кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше не судима, не працює, за місцем проживання характеризується як така, на яку раніше скарг щодо порушення громадського порядку не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувала та не перебуває. Крім того, ОСОБА_2 має чотирьох дітей троє з яких є неповнолітніми, а також матір похилого віку.
Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватої, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченої, яка не має офіційного місця роботи та доходу, проте має велику сім`ю, з матір`ю похилого віку та чотирьма дітьми, троє з яких є неповнолітніми.
Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано її діяння у виді штрафу, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ч. 1 ст. 125 КК України, ст.ст. 368, 374, 376, 381-382, 394395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує,у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6