ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

08 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001101 від 28.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, -
встановив:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на стадії підготовчого провадження перебуває кримінальне провадження №001101 від 28.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.
В підготовчому судовому засіданні сторона захисту звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України (далі за текстом КПК).
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо клопотань захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в інтересах обвинувачених, про закриття кримінального провадження, зазначивши що обвинувальний акт направлений до суду в межах строків встановлених КПК.
Обвинувачені ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у судове засідання не з`явились, надали заяви про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебувають на військовій службі, здійснюють волонтерську діяльність, тому просили розгляд клопотання захисників про закриття кримінального провадження провести без їх участі, вказані клопотання підтримали.
Потерпілі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.
Потерпілі ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 про дату, час та місце проведення судового провадження повідомлялись належним чином, але у судове засідання не з`явились.
Таку поведінку потерпілих суд розцінює як небажання особисто прийняти участь у розгляді справи. Тому, з урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілих, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілих.
Більш того, суд вважає, що в умовах воєнного стану оголошеного в Україні у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення вказаних учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки, з урахуванням періодичних ракетних обстрілів міста Одеси, це становить загрозу для вказаних осіб.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, надані прокурором докази на спростування доводів клопотання сторони захисту, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
За змістом п. 5 ч. 1 ст.3 КПК досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Положення ст.ст.219, 294-295 КПК визначають строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.
Відповідно до ч. 2 ст.113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК України.
Судом встановлено, що відомості про кримінальні правопорушення у даному кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2021 року за №001101.
29.08.2021 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 повідомлено про підозру.
26.10.2021 року прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси надано письмове доручення слідчому у порядку ст. 290 КПК України про відкриття матеріалів кримінального провадження стороні обвинувачення та потерпілим.
26.10.2021 року слідчим було повідомлено сторону захисту про відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження та явки для подальшого ознайомлення у порядку ст.290 КПК України.
28.10.2021 року прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_55 затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст. 219 КПК України передбачає, що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається в строки, передбачені цією статтею.
Відповідно до наданих прокурором протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, сторона захисту ознайомлювалась з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження №001101 від 28.08.2021 року у період з 26.10.2021 року по 01.11.2021 року, що склало 6 календарних днів.
Отже, на момент відкриття матеріалів досудового розслідування залишалось 3 календарних дні строку досудового розслідування.
Обвинувальний акт з додатками у даному кримінальному провадженні надійшов до суду 03.11.2021 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду, тобто в межах строків, передбаченихст.219 КПК України досудового розслідування.
Судом не приймаються твердження сторони захисту про те, що про ознайомлення за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження було повідомлено 28.10.2021, оскільки стороною захисту не надано відповідних підтверджуючих доказів, а прокурором суду надані документи, які спростовують такі твердження сторони захисту.
Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які процесуальні підстави для закриття кримінального провадження, відтак твердження сторони захисту про те, що звернення до суду із обвинувальним актом відбулося після закінчення строку досудового розслідування є безпідставними, тому підстав для прийняття судом у підготовчому судовому засіданні рішення, передбаченого ч.3 ст.314 КПК, не вбачається та задоволенню клопотання захисників про закриття кримінального провадження не підлягає.
Згідно п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Під час підготовчого провадження у даному кримінальному провадженні судом встановлені підстави до повернення прокурору обвинуваченого акту, оскільки він не відповідає положенням КПК, виходячи з наступного.
Завданнями кримінального провадження, у відповідності дост. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст.3 КПК, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити відомості про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Зокрема, згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні підлягає з`ясуванню чи відповідає вимогам КПК України обвинувальний акт.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Крім того, суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення справа «Камасінскі проти Австрії», (№9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (№25444/94, п. 52); рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», (№23969/94, п. 58).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Вирішуючи питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам закону, суд враховує висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, відповідно до якого аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації; 3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Отже, виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має містити дані щодо події кримінального правопорушення; мотиву вчинення кримінального правопорушення, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому не конкретно незрозуміло та суперечливо викладені обставини, які були встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст.290 КПК.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.345 КК України та ч.4 ст.296 КК України, у обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин ч.4 ст. 296 КК України зазначено, що своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язані з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, час вчинення злочину та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; мотив вчинення кримінального правопорушення.
Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Його додатковим факультативним об`єктом може виступати, зокрема, здоров`я особи.
Кримінальний кодекс України не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях, однак вчинення хуліганських дій у присутності інших людей, є однією із ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.
Об`єктивна сторона хуліганства в самому Кримінальному кодексі України не конкретизована. Аналіз диспозиції ст.296 показує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується, зокрема, особливою зухвалістю.
Проявами особливої зухвалості під час цих дій є, зокрема, нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, тривале порушення спокою громадян, тимчасове порушення нормальної діяльності, тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини Кримінального кодексу України. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.
Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням, зокрема, тривалості хуліганських дій, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.
З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, оскільки судом встановлено, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин, формулюванні обвинувачення не зазначено, в чому полягає грубість порушення громадського порядку (чи заподіяна істотна шкода громадському порядку, чи пов`язане хуліганство з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, чи зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, чи вимагає відновлення порядку значних, тривалих зусиль), чи вчинялися хуліганські дії в присутності інших осіб та в разі їх наявності кількість цих осіб, чи було порушено нормальну діяльність, оскільки інкриміновані обвинуваченим злочини були вчинені в людному місці по вулиці Дерибасівській в м.Одесі, а також тривалість хуліганських дій, що впливає на встановлення наявності об`єктивної сторони злочину; відсутнє конкретизоване зазначення тих обставин, які дають змогу встановити наявність такої ознаки суб`єктивної сторони даного складу злочину, як мотив, оскільки незрозуміло, в чому саме виразилася явна неповага до суспільства, яка характеризується, як правило, прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.
Таким чином, вказані невідповідності обвинувального акту вимогам діючого КПК України, унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснити захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Водночас суд зазначає, що з огляду на те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, та, що, виходячи з вимог ст. 91 КПК подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, є обов`язковими для встановлення обставинами, суд не вправі самостійно встановлювати такі обставини, оскільки, згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

У той же час, відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд зобов`язаний у вироку вказати формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому суд наголошує, що як випливає зі змісту ч.2 ст.337 КПК України, а також зі змісту ст. 338 КПК України, зміна прокурором обвинувачення, шляхом якої можуть бути усунуті вказані недоліки під час судового розгляду, є його правом, а не обов`язком, і будь-які процесуальні важелі спонукання прокурора до реалізації такого права судом під час судового розгляду, чинним КПК України не передбачено, більш того, з огляду на положення ст.26 КПК України, є порушенням принципу диспозитивності, що є неприпустимим.

Єдиним законним процесуальним важелем примушення прокурора до усунення вказаних недоліків, законом визначено повернення обвинувального акту, як це передбачає п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Таким чином, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає наведеним вище вимогам закону, може призвести до порушення права на захист обвинувачених, а тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК, то відповідно до вимог ст.314 КПК підлягає поверненню прокурору.
На підставі ст.ст. 314, 370, 376 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про закриття кримінального провадження, відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001101 від 28.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, повернути прокурору Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 для усунення протягом розумного строку вказаних в мотивувальній частині ухвали виявлених недоліків.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 13 липня 2022 року о 13:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/21165/21
Номер провадження № 1-кп/ 522/820/22
Головуючий суддя ОСОБА_1