Справа № 346/3626/22
Провадження № 1-в/346/237/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке Апостолівського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, засудженого вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з урахуванням ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.06.2017 року по 19.06.2017 року та з 06.10.2017 року по день набрання вироком законної сили, а саме 10.06.2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
початок строку: 02.09.2020 р.
кінець строку: 02.09.2023 р.
в с т а н о в и в :
захисник засудженого ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначає, що вищевказаним вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.06.2017 року по 19.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та строк з 06.10.2017 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2019 року виключено з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані сп`яніння; зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18.06.2017 року по 19.06.2017 року та з 06.10.2017 року до дня набрання вироком законної сили 10.06.2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За час тримання в ДУ Полицька виправна колонія (№ 76), після пожежі переведений в ДУ Коломийська виправна колонія (№41), порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, на профілактичному обліку не перебував, до представників колонії відносився ввічливо, законні вимоги виконував, на заходи профілактичного характеру реагував позитивно. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_5 раніше не судимий, його матір, яка проживає в м. Апостолове Дніпропетровської області, потребує постійного догляду та оперативного лікування, інші родичі, які могли б здійснювати за нею догляд, відсутні. При умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 проживатиме зі своєю матір`ю та доглядатиме за нею. Оскільки ОСОБА_5 відбув більше 2/3 призначеного йому покарання, за злочин, який відноситься до категорії тяжких, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, захисник просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вищевказаним вироком суду.

В судовому засіданні захисник та засуджений вказане клопотання підтримали із зазначених підстав. Засуджений просить подане клопотання задовольнити та умовно-достроково звільнити його від подальшого відбування покарання. Захисник просить врахувати, що мати засудженого знаходиться в тяжкому стані та перебуває на території, де ведуться активні бойові дії, і відсутні інші особи, які б могли здійснювати догляд за нею. Крім того, зазначає, що накладені на засудженого стягнення частково погашені і він має право на застосування щодо нього ст. 81 КК України.

Представник адміністрації колонії в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 не заслуговує застосування щодо нього ст. 81 КК України, адже він допускає порушення, 1 із застосованих стягнень не погашене, він не працевлаштований.

Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення вказаного клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 негативно характеризується, до нього застосовано 7 стягнень, 1 з яких не погашене, він не бажає працевлаштуватися, що свідчить про те, що він не довів свого виправлення, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування щодо нього ст. 81 КК України. Крім того, зазначила, що засуджений відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин,вказане клопотання подане без погодження відповідної комісії та в подальшому неможливо буде виконати умови щодо контролю за виконанням покарання.

Вивчивши матеріали, які наявні в особовій справі засудженого, заслухавши пояснення вказаних учасників, суд дійшов таких висновків.
Згідно із п.2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з п.п.1, 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Оскільки питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то важливим питанням є ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Між тим, примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Згідно норм закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з 30.08.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Коломийська виправна колонія (№41)», куди прибув з ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» на підставі рішення міжрегіональної комісії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 25.07.2022 року та наряду про переведення засудженого з однієї установи виконання покарань до іншої установи виконання покарань (арк. особ. справи 47, 48).

Згідно із випискою з протоколу № 60 засідання дисциплінарної комісії ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», подання про застосування заходу стягнення та постанови про накладення стягнення від 08.09.2022 року на ОСОБА_5 вказаного дня накладено стягнення (догана) за відмову від виконання робіт по благоустрою території дільниці карантину, діагностики і розподілу. В поданні також вказано, що стягнення щодо ОСОБА_5 застосовувались 6 разів; зазначено дату останнього стягнення 29.09.2020 року (10 діб ДІЗО за зберігання заборонених предметів (арк. особ. справи № 222-224,228)).

З характеристики на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 09.07.2017 року. Під час тримання в СІЗО м. Кривий Ріг допускав порушення, за що йому накладено 5 дисциплінарних стягнень, заохочення не оголошувалися. Під час відбування покарання в ДУ «Жовтоводівська виправна колонія (№26)» допускав порушення, за що накладено 1 дисциплінарне стягнення, заохочення не оголошувалися. За час відбування покарання в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» не допускав порушення, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 30.08.2022 року відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)», за час відбування якого характеризується негативно, допускає порушення встановленого порядку відбування покарання, за що накладено 1 дисциплінарне стягнення, заохочення не оголошувалися. На виробництві установи не працевлаштований та працевлаштуватися не бажає. Санітарно-гігієнічних норм не дотримується, зовнішній вигляд не охайний. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». 15.08.2019 року засіданням комісії відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, 16.11.2020 року у застосуванні ст. 82 КК України, 15.05.2021 року у застосуванні ст. 81 КК України (а.с. 38-39).
Згідно з даними довідки про заохочення та стягнення від 21.09.2022 року на засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування покарання накладено 7 стягнень: 01.11.2017 року (попередження за зберігання заборонених предметів); 09.02.2018 року (догана за порушення режимних вимог); 16.03.2018 року (догана за зберігання заборонених предметів); 21.09.2018 року (догана за зберігання заборонених предметів); 08.01.2019 року (догана за порушення режимних вимог); 29.09.2020 року (14 діб ДІЗО за зберігання заборонених предметів); 08.09.2022 року (догана за відмову від чергування в ДКДіР). Відомості про заохочення відсутні (а.с. 40).
Слід зазначити, що застосування заходів заохочення полягає в тому, що основною підставою для прийняття рішення про їх застосування повинна бути об`єктивна оцінка всієї правомірної поведінки засудженого під час відбування покарання.
Суд звертає увагу на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.
Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Крім того, обов`язковими умовами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є відбуття визначених ч.3 ст.81 КК України частин покарання в залежності від ступеня тяжкості вчиненого злочину, форми вини та кримінального минулого засудженого.
Судом встановлено, що строк початку відбування покарання засудженому рахується з 02.09.2020 року, кінець строку 02.09.2023 року, призначеного судом покарання за умисний особливо тяжкий злочин (ч. 3 ст. 152 КК України), а не як зазначено захисником за тяжкий злочин.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, і хоча він відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад одинадцять місяців, що є значним терміном для звільнення, на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Таким чином, на переконання суду, з врахуванням згаданих вище обставин справи в даному випадку відсутні достатні правові підстави для застосування до засудженого ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Вище зазначене свідчить про те, що засуджений не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для умовно-дострокового звільнення. Під час розгляду клопотання не наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим. Тому в задоволенні клопотання захисника засудженого слід відмовити.
На підставі наведеного, ст.6 КВК України, ст.81 КК України, керуючись ст. ст. 336, 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , засудженого вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2018 року за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, відмовити.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1