Справа № 473/1021/22
Номер провадження 1-в/473/124/2022
У Х В А Л А
Іменем України
"27" травня 2022 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» - ОСОБА_4 , засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.10.2012 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.75 КК України до 4-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 22.05.2013 Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70, ст.75 КК України до 4-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.11.2013 направлений для відбування покарання за вказаним вироком;
- 26.02.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.198, ст.71 КК України до 4-х років 3-х місяців позбавлення волі;
- 25.05.2018 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 5-ти років позбавлення волі; вироком Миколаївського апеляційного суду від 29.01.2019 вказаний вирок в частині призначення покарання скасовано, ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
- засудженого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2019 за п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 14-ти років позбавлення волі,
- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

18.05.2022 до суду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшло письмове клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити.
Прокурор та представник колонії в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.
При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.
Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.09.2019 ОСОБА_5 засуджений за п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 14-ти років позбавлення волі; в строк відбування покарання зараховано строк тримання під вартою з 08.11.2014 по 20.10.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією колонії, початок строку відбування покарання - 08.11.2014, кінець - 26.11.2022.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній за місцем відбування покарання характеризується посередньо. В місцях позбавлення волі перебуває з 11.11.2014. Фактично відбув три чверті строку призначеного покарання.
Загалом протягом всього періоду відбування покарання має 3 заохочення та 7 стягнень, з яких 5 погашено у встановленому законом порядку.
В майстерні установи не працевлаштований, залучався до ремонтних робіт у відділенні, за що і заохочувався. У суспільному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає.
За характером спокійний і врівноважений. У відносинах із засудженими неконфліктний, з представниками адміністрації колонії не завжди ввічливий та відвертий, допускає випадки сперечання. Підтримує зв`язок із рідними. У скоєних злочинах, зі слів засудженого, розкаюється.
Головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак, враховуючи дані про особу засудженого, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.
Судом враховано, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. Залучався до ремонтних робіт у відділенні, за що тричі заохочувався. За весь період відбування покарання має 7 стягнень, 2 з яких є діючими. Участі в суспільному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. Наявність за весь час відбування покарання трьох заохочень за наявних двох діючих стягнень у засудженого сама по собі не може бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводить виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1