КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

26 квітня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення месенджеру «Вайбер», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, без постійного місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю сторін провадження :
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 28 лютого 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 29 березня 2022 року включно.
Цією ж ухвалою суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 29 березня 2022 року включно, однак судове рішення в цій частині не оскаржується.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а тому не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду уточнень, просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрати щодо останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам законності та прийнята з істотними порушеннями вимог КПК України.

Зокрема, посилаючись на приписи ст.ст. 8, 9, 318, 324 КПК України, захисник зазначає про те, що в судове засідання, яке нібито відбулося 28.02.2022 року, повинні були бути викликані в обов`язковому порядку прокурор та захисник, а у випадку їх неявки судове засідання повинно було бути відкладено.

Крім того, як зазначається у скарзі, у відповідності до вимог ст. 323 КПК України, судове засідання без участі обвинуваченого може здійснюватися виключно у випадку, якщо обвинувачений переховується від суду та оголошений в міждержавний та/або міжнародний розшук та якщо, за наявності таких обставин, судом прийняте рішення про здійснення спеціального судового провадження.

Між тим, незважаючи на те, що в даному кримінальному провадження спеціальне судове провадження не здійснюється, її підзахисний ОСОБА_6 , який знаходиться під вартою та перебуває у Київському слідчому ізоляторі, до суду не доставлявся, а судове засідання в режимі відеоконференції з ним не проводилося.

Враховуючи вищевикладені норми закону, проведення судового засідання без участі обвинуваченого та його захисника, на думку апелянта, є грубим порушенням прав обвинуваченого, передбачених ст. 42 КПК України, а відтак істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, згідно вимог ст. 412 цього Кодексу, є беззаперечною підставою для скасування рішення суду.

Окрім цього, захисник звертає увагу на те, що у відповідності до ст. 194 та 199 КПК України, саме прокурор зобов`язаний довести існування обґрунтованої підозри, наявність ризиків, обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Проте, незважаючи на вказані вимоги закону, суд першої інстанції, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі прокурора, фактично звільнив прокурора від обов`язку обґрунтування та доведення перед судом наявності ризиків та виправданості подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, тим самим перебрав на себе обов`язки прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення, в тому числі ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним, як це передбачено ч. 2 вказаної вище статті, є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог, передбачених ч. 2 ст. 318 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Незважаючи, на вказані вимоги кримінального процесуального закону, суд першої інстанції, 28 лютого 2022 року, розглянув у судовому засіданні питання доцільності продовження тримання обвинувачених, зокрема ОСОБА_6 , під вартою, до спливу продовженого строку, встановленого ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року, а саме до 01 березня 2022 року включно, без участі сторін кримінального провадження.
При цьому, колегія суддів не може погодитися з мотивами, наведеними в оскаржуваній ухвалі про те, що у відповідності до положень КПК України суд був позбавлений можливості забезпечити участь сторін кримінального провадження, зокрема обвинуваченої особи, у розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу через збройну агресію Російської Федерації, оскільки в даному конкретному випадку, вказаний Кодекс, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, не містив у собі норми, яка б дозволяла суду першої інстанції проводити судове засідання без участі сторін кримінального провадження.

Більш того, суд першої інстанції безпідставно послався на застосування правил, передбачених ч. 6 ст. 615 КПК України, оскільки в редакції вказаної статті, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, тобто станом на 28 лютого 2022 року, ч. 6 взагалі була відсутня. Частина 6 ст. 615 КПК України з`явилась у цьому Кодексі лише після прийняття Закону України від 03 березня 2022 року № 2111-ІХ, яким вказану статтю було викладено в новій редакції, за змістом якої було встановлено, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджуються з доводами апеляційної скарги захисника про те, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, приймаючи до уваги вимоги КПК України, які підлягають застосуванню під час вирішення судом питання про продовження строку тримання під вартою, зокрема передбачені ст.ст. 177, 178, 197 цього Кодексу, а також положення діючої на даний час ч. 6 ст. 615 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визнати продовженим строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, після закінчення строку дії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року, а саме після 01 березня 2022 року, до вирішення відповідного питання вказаним судом у встановленому КПК України порядку, але не більше ніж на два місяці, через неможливість розгляду цього питання судом в умовах воєнного стану та ситуацією, яка мала місце в м. Києві на час ухвалення оскаржуваного рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, то вони повинні бути перевірені судом першої, а не апеляційної інстанції, під час вирішення відповідного питання у встановленому КПК України порядку.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2022 року, за наслідками апеляційного розгляду, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою вважати продовженим на два місяці, тобто до 30 квітня 2022 року, до вирішення відповідного питання вказаним судом першої інстанції у встановленому КПК України порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 615 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 лютого 2022 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 29 березня 2022 року включно, скасувати.
Постановити нову ухвалу, відповідно до якої вважати продовженим строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, після закінчення строку дії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04 січня 2022 року, а саме після 01 березня 2022 року, до вирішення відповідного питання вказаним судом у встановленому КПК України порядку, але не більше ніж на два місяці, тобто до 30 квітня 2022 року включно.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 760/20680/20

Номер провадження : 11-кп/824/2136/2022

Категорія: п. 12, ч. 2 ст. 115КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_11

Доповідач - суддя ОСОБА_1