ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/2089/21 Номер провадження 11-сс/814/275/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.
Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002271 від 24.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця події, проведеного 24.11.2021 у період часу з 00-33 год. до 01-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Івана Камишева, 67, а саме на автомобіль «BMW»X5, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_8 , ключ з брелком.

Вказано зберігання майна визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року № 1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Згідно з клопотанням та ухвалою слідчого судді, 23.11.2021 до ХРУП № 2 ГУНП в Х/о надійшов рапорт від поліцейських роти № 5 батальона № 4 УПП в Х/о про те, що під час патрулювання 23.11.2021 близько 23-10 год. по вул. Івана Камишева, 67, м. Харкова ними було зупинено автомобіль BMW X5 д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , 1992 р.н., в ході чого було виявлено, що номер кузова автомобіля знищено.

Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР за № 0002271 від 24.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що підставою для вилучення автомобіля став рапорт від інспектора роти № 5 батальону № 4 УПП в Харківській області ОСОБА_9 , згідно якого номер кузова на ТЗ знищено кустарним способом, а автомобіль з вказаними номерними знаками знятий з реєстрації у березні 2020 року.

24.11.2021 вилучений в ході огляду місця події автомобіль та інші речі оглянуто та визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З мето збереження речових доказів, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Мотивуючи рішення про задоволення клопотання, слідчий суддя послався на достатність підстав вважати, що вилучене майно містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна від 24.11.2021 та повернути йому майно, що вилучене протоколом огляду від 24.11.2021.

Посилається на порушення допущені слідчим суддею, зокрема: не проведено жодної правової оцінки наданих до клопотання доказів; матеріали судової справи не містять доказів зазначених у клопотанні про арешт майна; зазначення в ухвалі суду недостовірної інформації; накладання арешту за відсутністю кримінального провадження та відсутністю інформації про вчинення злочину в Єдиному реєстрі досудових розслідувань; прийняте рішення призведе до зупинення і надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, та інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб; не визначення судом дійсного місця зберігання вилученого майна; порушення процесуальних прав особи, у якої вилучено майно.

Позиції інших учасників судового провадження.
До суду учасники судового провадження не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце та час судового розгляду. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону у повній мірі.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002271 від 24.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, за фактом виявленого знищеного кустарним способом номеру кузова автомобіля BMW X5 д/н НОМЕР_3 .

24.11.2021 прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на вилучені під час огляду місця події, проведеного 24.11.2021 у період часу з 00-33 год. до 01-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Івана Камишева, 67, автомобіль «BMW» X5, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , ключ з брелком.

29.11.2021 ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова клопотання прокурора задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення враховано положення вищевказаних статей, а прокурором в клопотанні доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

З рапортів інспектора ОСОБА_10 та поліцейського ОСОБА_11 вбачається, що на автомобілі «BMW» X5, д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено підробку кузова, а саме знищено його номер.

Даний автомобіль було вилучено в ході огляду місця події від 24.11.2021, про що складено протокол, який підписаний ОСОБА_6 та останнім жодних заперечень в протоколі не зазначалося.

Окрім цього, ОСОБА_6 відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від дачі будь-яких пояснень.

Так, з огляду на викладене, вилучений автомобіль «BMW» X5, д.н.з. НОМЕР_1 , міг зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, зокрема знищення номеру кузова транспортного засобу, що підлягає доказуванню в ході досудового розслідування, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_8 , ключ з брелком, можуть містити інші відомості, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та нероздільно пов`язані з автомобілем на якому виявлені сліди вчиненого кримінального правопорушення, а тому цілком відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

У зв`язку з чим, доводи ОСОБА_6 про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ з брелком не відносяться до кримінального провадження за ст. 290 КК України та арешт накладений на них за межами кримінального провадження, є безпідставними.

Слід також звернути увагу, що ОСОБА_6 відмовився надавати пояснення працівникам поліції та в апеляційній скарзі також не пояснює яким чином автомобіль «BMW» X5, д.н.з. НОМЕР_1 , ним придбаний у володіння, оскільки за наявного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , даний транспортний засіб належить ОСОБА_8 .

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 24.11.2021, автомобіль «BMW» X5, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , ключ з логотипом «BMW»чорного кольору та брелок з трьома кнопками вказано зберігати на штраф майданчику ХРУП № 2 та в матеріалах кримінального провадження, а після досліджень передати у камеру схову речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області.

З огляду на це, формулювання зазначене в резолютивній частині ухвали слідчого судді щодо місця зберігання арештованого майна, є прийнятним.

Учасники судового провадження не повідомили про проведення експертизи щодо підтвердження чи спростування інформації про знищення номеру кузова вказаного транспортного засобу.

Таким чином, збереження зазначеного майна є вимушеною мірою, необхідною для досягнення дієвості кримінального провадження, а слідчим суддею накладено обтяження, з огляду на поміщення майна на штраф майданчику ХРУП № 2 та в матеріалах кримінального провадження, яке виключає його фактичне відчуження та користування, відповідає засадам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, яке здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає рішення слідчого судді правильним, а апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002271 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3