ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/8013/21 Номер провадження 11-кп/814/1082/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника установи ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Державної установи "Темнівська виправна колонія (№100)" щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залінійне Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, українця, судимого, засудженого:
11.07.2019 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_9 за час відбування покарання з 04.10.2019 працював у період з жовтня 2019 року по грудень 2020 року, у 2021 році працював лише один місяць у серпні, має 4 заохочення, одне з яких зняття раніше накладеного стягнення, мав одне стягнення та допустив одне порушення 14.12.2020, за яке стягнення не накладалося, а із засудженим була проведена бесіда. Продовж 2021 року заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не отримував. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. При цьому зазначає, що суд першої інстанції не врахував позитивну характеристику за час відбування покарання, те, що саме представники установи звернулися з поданням про його умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який зазначив, що засуджений заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 11.07.2019 за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 17.09.2019, кінець строку покарання 17.09.2022.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 17.09.2019, утримувався в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 04.10.2019 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Отримав одне стягнення, яке знято у встановленому законом порядку, 4 рази заохочувався. Працевлаштований в майстерні промислової зони установи. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере Участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта».

Рішенням комісії від 15.10.2020 відмовлено у застосуванні ст. 100, ст. 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Відповідно до довідки працівника про заробітну плату ОСОБА_9 працював в установі не протягом усього періоду відбування покарання, працевлаштований був лише з жовтня 2019 року по грудень 2020 року та у серпні 2021 року.

Крім цього, з довідки про стягнення та заохочення, наданої представником установи, вбачається, що після отримання стягнення 08.01.2021, засуджений ОСОБА_9 отримав лише 2 заохочення 20.04.2021 та 20.07.2021, одне з яких зняття раніше накладеного стягнення. Інших заохочень до дня розгляду провадження в апеляційній інстанції не отримував.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду, те, що засуджений порушував порядок відбування покарання, не впродовж усього періоду відбування покарання був працевлаштований, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні подання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_9 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. 404, 407,419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4