Справа № 497/613/22 Провадження № 1-кс/497/214/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2022 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 01.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградівка Болградського району Одеської області, за національністю гагауза, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2022 року слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , 31 березня 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою домовленістю із невстановленою на даний час слідством особою, погодився на пропозицію останнього прийняти участь у незаконному переправленні через державний кордон України, групи осіб з числа громадян України: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Реалізуючи умисел направлений на незаконне переправлення вищевказаних осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, будучи мешканцем прикордонного населеного пункту, розташованого поблизу українсько-молдавського державного кордону, а саме: с. Виноградівка, Болградського району Одеської області, добре орієнтованим на місцевості, володіючи інформацією про розміщення місцевих пунктів пропуску та розклад чергувань змінних нарядів працівників Державної прикордонної служби України в указаному районі, з метою реалізації свого умислу, визначив місце незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а саме: ділянку відділу Державної прикордонної служби України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі прикордонного знаку №0768/05 близько 2000 м. від лінії державного кордону України в напрямку населеного пункту Виноградівка Болградського району населеного пункту Вулканешти Республіки Молдова.

Після чого, 31 березня 2022 року, приблизно о 19:30 годині, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконне переправлення групи осіб через державний кордон України поза встановлених пунктів пропуску, перебуваючи за місцем свого меншання за вищевказаним адресом, розсадив до власного автомобілю марки «Renault», моделі «Megane», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , після чого біля 21:30 години, прибувши на вул. Іордана Банєва в с. Виноградівка Болградського району, розмістив у вказаному автомобілі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

В подальшому, 31 березня 2022 року біля 22 години, з метою приховування своїх протиправних дій дочекавшись темряви, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, поза встановлених пунктів пропуску, виїхав на автомобілі марки «Renault», моделі «Megane», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з вищевказаними особами з с. Виноградівка Болградського району в напрямку державного кордону України поза пунктами пропуску в напрямку м. Вулканешти Республіки Молдова де був викритий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 332 КК України, як незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб.
01.04.2022 року о 20:10 годині ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

За наявністю достатніх доказів, 02 квітня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за ознаками: - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб.
Слідчий враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також особу підозрюваного ОСОБА_5 , який є мешканцем прикордонного населеного пункту, розташованого поблизу українсько-молдавського державного кордону, добре орієнтований на місцевості, володіє інформацією про розміщення місцевих пунктів пропуску та розклад чергувань змінних нарядів працівників Державної прикордонної служби України в указаному районі, а тому є усі підстави вважати, що існують реальні ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування за межами країни. Тяжкість злочину, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду при фактичних обставинах цього кримінального провадження, обумовлюється й серед іншого, можливістю притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, зокрема суворістю передбаченого покарання за вчинення злочину, у якому обґрунтовано підозрюється останній, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Крім того зазначає слідчий, що з відкритих матеріалів ОСОБА_5 , що обґрунтували клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стало відомо про свідків, що підтверджують його провину у вчиненні інкримінованого йому діяння, а тому залишається ризик незаконного впливу на них з його боку, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання, та звернули увагу суду на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного тяжкого злочину, та є достатньо підстав, які безпосередньо вказують на ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням не погодилися та посилалися на безпідставність пред`явленої підозри. ОСОБА_5 суду пояснив, що не мав наміру перевозити осіб через державний кордон, він був затриманий працівниками прикордонної служби за 2000 м до лінії державного кордону, на автодорозі Виноградівка - Владичень, але з цього не вбачається наявність в його діях противоправної поведінки, а тим більш ознак кримінального правопорушення, тому вони просять відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.
В статті 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Так, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Статтею 278 КПК України визначено порядок здійснення повідомлення про підозру та обов`язок роз`яснення прав підозрюваного, а саме: письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень; письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980, скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного».
З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як встановлено судом до ЧЧ Болградського РВП надійшло повідомлення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону про те, що 31.03.2022 року близько о 22:00 годині в районі прикордонного знаку № 0768/05 близько 2000 метрів від лінії державного кордону в напрямку н.п. Виноградівка (Україна) н.п. Вулканешти (Республіка Молдова) громадянин України ОСОБА_5 , організував незаконне переправлення групи у кількості шістьох осіб (громадян України) через державний кордон України поза встановлених пунктів пропуску України до республіки Молдова.
Вказані відомості 01.04.2022 року о 21:02:43 годині, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000160 за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 332 КК України.
01.04.2022 року о 20:10 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
02 квітня 2022 року о 10 годині 28 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за ознаками: - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб.
Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 слідство обґрунтовує наступними здобутими під час досудового розслідування доказами:
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Тобто фактично посилається на покази свідків, які не підтверджуються жодним іншим доказом.
В показах свідків, які були допитані на даний час слідством не зазначено особу, яка сиділа за кермом автомобіля, слідчих дій щодо впізнання особи свідками не проводилося, тобто не зрозуміло, яким чином слідство встановило особу, яка керувала автомобілем автомобілі марки «Renault», моделі «Megane», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та особу яка переправляла або намагалася переправити осіб, громадян України, через державний кордон.

Крім цього, в судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що у нього дійсно був намір перетнути державний кордон поза пунктом пропуску, але ОСОБА_5 не знав про його плани, а лише попросив його, підвести його в сторону с. Орловка, та по дорозі він планував вийти в необхідному місці.

Посилання прокурора на факт притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.204-1 КУпАП на підставі постанови Болградського районного суду Одеської області від 09.03.2022 року по справі № 497/439/22, не має відношення до фактів зазначених в підозрі, так як подія сталася 09 березня 2022 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).
Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
Застосування будь-якого запобіжного заходу має наслідком покладання ряду процесуальних обов`язків на підозрюваного, обвинуваченого, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а тому обмежує особу в його правах, захищених Коснтитуцією України.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, не обґрунтована належним чином, не доведено його причетність до вказаних в підозрі дій, в матеріалах справи на даний час відсутні докази, які б вказували на причетність саме підозрюваного ОСОБА_5 на вчинення інкримінованого йому злочину.
Таким чином слідчий суддя дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання у зв`язку з необґрунтованістю підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, суд вирішує питання, щодо його звільнення в залі суду після оголошення судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276, 277, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000160 від 01.04.2022 року підозрюваному ОСОБА_5 відмовити.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 06.04.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1