ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харків від 09 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозки Козельщинського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2019 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії у Шевченківському районі м. Харків ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2019 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 раніше звільнявся умовно-достроково і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення. Крім того, суд прийшов до висновку, що засуджений поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 відбув більше трьох чвертей строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного за умисне кримінальне правопорушення, що було вчинене ним протягом невідбутої частини покарання, від відбування якого він був звільнений умовно-достроково.
Доводи засудженого про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є слушними.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 під час перебування в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» вимоги режиму не порушував, дисциплінарних стягнень не мав.
З 25 липня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», зарекомендував себе позитивно, дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок дня.
При цьому ОСОБА_8 працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно та належним чином виконує трудові обов`язки.
Також засуджений залучається до робіт з благоустрою установи та прилеглої території, приймає активну участь у суспільно-корисній праці. Проявляє ініціативу та зразково викону роботу, надає допомогу у оформленні наочної інформації, прагне до підвищення наявного загального освітнього рівня.
Крім того, ОСОБА_8 приймає участь у роботі самодіяльних організацій, входить до складу ради колективу засуджених відділення та відповідає за духовно-просвітницьку секцію.
Водночас, за сумлінну поведінку і ставлення до праці ОСОБА_8 отримав три заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, що підтверджується матеріалами особової справи.
Наведене спростовує висновок суду першої інстанції про недоведеність засудженим ОСОБА_8 свого виправлення.
Також, як встановлено в засіданні апеляційного суду, ОСОБА_8 у взаємодії з іншими засудженими не конфліктний, дотримується норм санітарної та особистої гігієни, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки.
Враховуючи встановлені дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, з огляду на дотримання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і підлягає звільненню умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Всупереч висновкам суду, сам по собі факт вчинення ОСОБА_8 , який раніше звільнявся умовно-достроково, умисного злочину протягом невідбутої частини покарання, не може бути підставою для відмови у застосуванні приписів ст.81 КК України, оскільки ця обставина є одним із критеріїв необхідності відбуття не менше трьох четвертей строку покарання для можливості умовно-дострокового звільнення від його відбування.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження з ухваленням нового рішення про звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, а його апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою спільне подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_9 та голови спостережної комісії у Шевченківському районі м. Харків ОСОБА_10 задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 травня 2019 року, умовно-достроково на невідбутий строк 02 місяці 07 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4