Березівський районний суд Одеської області
14.07.2022
Справа № 494/1436/21
Провадження № 1-кп/494/136/22
У Х В А Л А
14.07.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 04.11.2021 року указаний обвинувальний акт прийнято до провадження.
Згідно даних обвинувального акту, у2014 році, точна дата та час дізнанням не встановлені, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усно домовились з ОСОБА_8 про сумісну співпрацю стосовно спільного ведення сільського господарства на території Березівського району, Одеської області.
Реалізуючи свою спільну мету, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , по усній домовленості, передали у тимчасове користування ОСОБА_8 сільськогосподарську техніку, а саме: колісний трактор марки «Т-150» 2013 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ; колісний трактор марки «МТЗ-80» 1992 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , а також колісний трактор марки «МТЗ-80» 1992 року випуску, заводський номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .
Вказана техніка постійно перебувала на тимчасовому зберіганні на території домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , який використовував вказані трактори для обробітку землі.
У 2018 році, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, у ОСОБА_4 , виник протиправний умисел направлений на знищення ідентифікаційного номеру та заміну номерів та агрегатів транспортного засобу, а саме колісного трактору марки «Т-150» 2013 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який перебував у його постійному користуванні. Продовжуючи свій протиправний умисел направлений на знищення ідентифікаційного номеру шасі транспортного засобу, в період часу з квітня по грудень 2018 року, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання АДРЕСА_1 , діючи умисно, без дозволу відповідних органів, усвідомлюючи, що номер шасі є обов`язковою ідентифікаційною ознакою транспортного засобу, самостійно, за допомогою електричного інструменту з абразивною структурою типу «болгарка» знищив поверхневий шар металу маркувального майданчика рами трактора, що містить штампований запис заводського номеру (номеру шасі). Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , самостійно демонтував з внутрішньо частини правої двері кабіни, місці передбаченому заводом - виробником, номерну дублюючу металеву табличку та з правої верхньої задньої частини блоку циліндрів, місці передбаченому заводом - виробником, дублюючу заводську металеву номерну табличку, яка містить дані, щодо моделі двигуна, дати його виготовлення та заводського номеру.
У продовження свого протиправного умислу, в період з квітня по грудень 2018 року, більш точної дати та часу до судовим розслідуванням встановити не виявилось можливим ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, без дозволу відповідних органів, усвідомлюючи, що номер шасі є обов`язковою ідентифікаційною ознакою транспортного засобу, самостійно, за допомогою електричного інструменту з абразивною структурою типу «болгарка» знищив поверхневий шар металу з маркувального майданчика рами трактора, що містить штампований запис заводського номеру (номеру шасі). Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , самостійно демонтував із задньої вертикальної панелі кабіни зліва, місці передбаченому заводом-виробником, номерну дублюючу металеву табличку, яка містить дані щодо моделі двигуна, дати його виготовлення та заводського номеру та замінив її на металеву табличку заводського зразка, на якій міститься запис: «СССР Минский тракторный завод им. В.И. Ленина трактор Беларусь МТЗ-82, № трактора НОМЕР_8 № двигателя маса 1991 MADE in USSA», відповідно до якої модель трактора вказана на табличці (МТЗ-82) не відповідає моделі фактично вищевказаного трактора. Діючи далі, ОСОБА_4 самостійно демонтував з правої нижньої частини блоку циліндрів, місці передбаченому заводом - виробником, дублюючу заводську металеву номерну табличку, яка містить дані щодо моделі двигуна, дати його виготовлення та заводського номеру.
У продовження свого протиправного умислу, в період з квітня по грудень 2018 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем АДРЕСА_1 , діючи умисно, без дозволу відповідних органів, усвідомлюючи, що номер шасі є обов`язковою ідентифікаційною ознакою транспортного засобу, самостійно, за допомогою електричного інструменту з абразивною структурою типу «болгарка» знищив поверхневий шар металу з маркувального майданчика рами трактора, що містить штампований запис заводського номеру (номеру шасі), трактора, дата його виготовлення та замінив її на металеву табличку кустарного виробництва, на які містяться лише штамповані символи « НОМЕР_9 », що не відповідає зразку заводу-виробника. Діючи далі, ОСОБА_4 самостійно демонтував з правої нижньої частини блоку циліндрів, місці табличку, яка містить дані, щодо моделі двигуна, дати його виготовлення та штамповані символи « НОМЕР_10 », яка виготовлена та встановлена не по заводській технології.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, - знищення або заміна без дозволу відповідних органів маркування заводського номеру (номеру шасі) з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Перед початком розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, через канцелярію Березівського районного суду Одеської області, від адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У судовому засідання було з`ясовано ту обставину, що обвинувачений не визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення.
В судовому засіданні прокурор зазначив, з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, а відтак трьохрічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні закінчився, а відтак він не заперечує стосовно закриття кримінального провадження.
Обвинувачений підтримав подане клопотання, обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав та що він має право на розгляд обвинувального акту у повному обсязі, з метою його виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав.
Суд вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч.4 ст.286КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 було вчинено з квітня по грудень 2018 року.
При цьому, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ст.290 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються ОСОБА_4 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону поліпшує становище обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в чинній редакції.
Санкцією ст. 290 КК України, в чинній редакції передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Таким чином, вказане кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України в чинній редакції, є кримінальним проступком.
Згідно з п.2 ч. 1ст. 49 КК України, в чинній редакції у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, минуло більше трьох років.
Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 290 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , не відносяться до категорії злочинів, передбачених ч.5 ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Щодо правової природи процесуальних витрат у кримінальному провадженні, то ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів. Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду, інших учасників кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
У своєму висновку від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.
За таких обставин, оскільки кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування, з метою проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи наведене, суд скасовує заходи забезпечення кримінального провадження, а саме накладення арешту на майно, вжиті ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 30.11.2020 року.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Також суд зазначає, що захисник в клопотанні про закриття кримінального провадження не зазначив належних та допустимих доказів, які свідчать про приналежність ОСОБА_4 речових доказів в даному кримінальному провадженні. Таких доказів захисником не було подано і під час розгляду клопотання в частині повернення арештованого майна ОСОБА_4 . Документи, долучені захисником обвинуваченого до матеріалів кримінального провадження підтверджують право власності ОСОБА_4 на трактори Т-150, МТЗ-80, МТЗ -82 із заводськими номерами, відмінними від тих, що були вилучені та встановлені (відновлені) експертом ОНДІ СЕ МЮ України.
Крім цього, в ухвалі Одеського апеляційного суду від 02.02.2021 року при оскарженні ухвали Березівського районного суду Одеської області від 30.11.2020 року по справі №494/693/19 судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подано належні документи та інші матеріали, які підтверджують їх право власності на арештоване майно.
А відтак, суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про повернення майна, вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 саме ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
На підставі наведеного, відповідно до ч.2ст. 12, п. 2 ч.1 ст.49, ст. 290 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 ст.ст. 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, закриття кримінального провадження та повернення майна вилученого в ході обшуку задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 30.11.2020 року в даному кримінальному провадженні скасувати.
Речові докази, а саме:
- культиватор КРН-5,6 - переданий на тимчасове зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим за належністю власнику;
- сіялку СУ-8 передану на тимчасове зберігання ОСОБА_6 вважати повернутою за належністю власнику;
- трактор МТЗ-80, синього кольору, з табличкою «СССР Минский тракторний завод им. В.Ленина трактор Беларусь МТЗ-82, № трактора НОМЕР_8 № двигателя маса 1991 MADE in USSR», із відсутньою табличкою реєстраційного номерного знака, із встановленою відсутністю з лівого боку переднього лонжерону рами заводського номеру та сліди абразивної обробки номерного майданчика переданий на тимчасове зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим за належністю власнику;
- трактор МТЗ-80, синього кольору, з табличкою реєстраційного номерного знака « НОМЕР_17 », - з металевою табличкою « НОМЕР_9 », з металевою табличкою на двигуні « НОМЕР_10 », із встановленою відсутністю з лівого боку переднього лонжерону рами заводського номеру та сліди абразивної обробки номерного майданчика переданий на тимчасове зберігання ОСОБА_7 вважати повернутим за належністю власнику.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1