19.05.2022 Справа № 756/3429/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3429/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2022 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000213 від 20.01.2021 слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні (справа №756/3429/22),
за участю учасників судового розгляду:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
19.05.2021 до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана заява в порядку, передбаченому статтями 75, 80, 81 КПК України.
Заявлений відвід мотивований тим, що слідчим суддею Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 було постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку у квартирі де він ( ОСОБА_3 ) мешкає. Крім того, слідчим суддею ОСОБА_4 було розглянуто його ( ОСОБА_3 ) клопотання про скасування арешту майна за відсутності заявника, що, на думку ОСОБА_3 , свідчить про її упередженість та унеможливлює об`єктивний розгляд клопотання сторони обвинувачення.
У судовому засіданні ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, заяву про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення заяви та просив відмовити.
Особа, якій заявлено відвід в судове засідання не з`явилася, про розгляд провадження повідомлена належним чином.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність осіб, якій заявлено відвід.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Розглядаючи дану заяву про відвід, суд бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Вирішуючи питання про відвід слідчого судді, суд враховує положення КПК України та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).
Згідно з практикою ЄСПЛ, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у рішеннях по справах «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989, «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Так, ЄСПЛ у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009).
Зазначена позиція ЄСПЛ підтримана Верховним Судом України в ухвалі від 01.03.2012 у справі №5-15п12.
Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, суд вважає, що зазначені заявником підстави для відводу, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб відповідно до положень КПК України в частині надання на обгрунтування своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 75 КПК України, а особиста безсторонність слідчого судді презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.
Таким чином, суд вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу судді, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від здійснення судового провадження №756/3429/22 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду справи №756/3429/22 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1