ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4522/22
провадження № 1-кс/753/819/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівці Кельменецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, освіта середня, раніше не судимий відповідно ст. 89 КК України, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, не працюючого, проживає по АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2022 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосовування відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні 06 травня 2022 року незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого отримати від нього відомості, за попередньою змовою групою осіб, незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вимаганні, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується протоколами огляду місця події, обшуків, огляду оптичних носіїв, допитів свідків та потерпілих, пред`явлення осіб для впізнання, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання; незаконно впливати на свідків та потерпілих, які своїми показами викривають підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину, вчинити інший злочин, оскільки не має постійного місця роботи та засобів для власного забезпечення. Прокурор зазначив, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 та її підзахисний в судовому засіданні заперечили проти клопотання та послались на відсутність ризиків, зазначених слідчим та прокурором з огляду на наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, знаходження на його утриманні малолітньої дитини, тобто наявність міцних соціальних зв`язків. Таким чином представники сторони захисту вважали, що щодо підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням його свободи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження протоколами огляду місця події, обшуків, під час яких було виявлено та вилучено викрадене майно потерпілих, огляду оптичних носіїв, відеозаписи з яких підтверджують знаходження підозрюваного у місці, де було вчинено злочин, допитів свідків та потерпілих, пред`явлення осіб для впізнання, згідно яких потерпілими було впізнано ОСОБА_4 як особу, яка приймала участь у вчинені інкримінованих йому дій, іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, згідно положень ст. 89 КК України вважається раніше не судимою особою, має певні соціальні зв`язки, зокрема постійне місце проживання та малолітню дитину. Крім того, як встановлено зі змісту наданих слідчому судді документів (копії трудової книжки), ОСОБА_4 має трудовий стаж менше п`яти місяців, що мало місце у 2019 році, після чого офіційно не працював.

Оцінюючи встановлені відносно особи підозрюваного дані та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, зазначені органом досудового розслідування в тому числі з показань потерпілих, слідчий суддя вважає, що ризик втечі ймовірно має місце, з огляду на не високий ступінь соціальних зв`язків підозрюваного.

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих, які своїми показами викривають підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину, то такі твердження слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні не підтверджено будь-якими фактами або ж обставинами. Сам факт того, що показання свідків та потерпілих викривають підозрюваного не може свідчити про наявність у останнього намірів незаконно впливати на вказаних осіб., а тому ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним.

Щодо обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Як зазначено вище, підозрюваний вважається особою, яка раніше не судима, тривалий час офіційно не працевлаштовувався, тому слідчий суддя вважає, що у даному випадку ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ймовірно може мати місце, проте ступінь останнього не є високим.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювати точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпеченням кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи, з урахуванням особи підозрюваного, будуть не дієвими для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків з мотивів щодо ризиків, які наведені вище.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів, слідчий суддя зважає на категорію злочину, що даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій таких як проведення додаткових допитів свідків, підозрюваного, виконання вимог ст. 290 КПК України, а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом є об`єктивно виваженим та достатнім для завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

ОСОБА_4 інкриміновано, окрім іншого, злочини, вчинені із застосуванням насильства та погрозою його застосування, що свідчить про право, а не обов`язок слідчого судді визначати розмір застави (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя, зважаючи на матеріальний стан підозрюваного, вважає за можливим визначити ОСОБА_4 заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення ним виконання процесуальних обов`язків, шляхом значного фінансового обтяження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який відраховувати з 20 год. 55 хв. 08 травня 20 до 20 год. 55 хв. 06 липня 2022 року включно.
Визначити заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 06.07.2022 обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1