Справа № 199/7191/22
ВИРОК
іменем України

26.09.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження 0000520, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2022, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у 2003 році березня місяця 19 у місті Дніпрі, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого і проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
19 серпня 2022 року приблизно о 21 годині 35 хвилин, ОСОБА_3 , знаходився біля апарату розливної води, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на фоні словесної суперечки стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 , виник кримінально протиправний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у цей же день, а саме 19.08.2022 приблизно о 19:40, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в безпосередній близькості до ОСОБА_4 , стоячи обличчям до останнього, наніс один удар кулаком своєї лівої руки в праву частину обличчя ОСОБА_4 , а саме, в праве вухо, та ще один удар правою рукою зігнутою в кулак наніс в праве око ОСОБА_4 . Далі, не зупиняючись на досягненому ОСОБА_3 , стоячи в безпосередній близькості обличчям до потерпілого, своєю правою рукою зігнутою в кулак наніс один удар в область живота, та ще один удар правою рукою зігнутою в кулак наніс в область грудної клітини, після чого ОСОБА_4 , схватив ОСОБА_3 , та почав штовхати останнього, в результаті чого обидва не втримали рівновагу та впали на бетону підлогу.
Вважаючи свої дії доведеними до кінця, ОСОБА_3 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Внаслідок своїх умисних дій, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №2603е від 21.09.2022, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми справа, синців завушної області та задньої поверхні вушної раковини справа, забою грудної клітини зліва, саден лівого колінного суглоба, що спричинені від дії не менш ніж двох дій тупого (тупих) твердого предмету (предметів) в область правого ока та правої вушної раковини, не менш одного удару в область грудної клітини зліва та не менш ніж чотирьох ударів тупого твердого предмету чи при ударі о такий в ділянку лівого колінного суглобу, в термін, на який вказує обстеження, тобто 19.08.2022 року.
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додана:

- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

- письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви як обвинуваченого, так і потерпілого, є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а їх процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на них. Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України, як такі що виразилися в умисному спричинені легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 умисного кримінального проступку, характер та ступінь тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання скарг не надходило, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України.

Тому, саме це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 381-382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 -Почтовик