УХВАЛА

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 233/523/20

провадження № 51-2667 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року щодо нього,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого, у якій заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 вказує, що 25 березня 2022 року, перебуваючи у Бахмутській установі виконання покарань (№ 6), звернувся з касаційною скаргою через службову особу установи, яку було зареєстровано за номером № П-64 та з незалежних від нього причин (евакуація із зони бойових дій) не направлено до суду касаційної інстанції. Про не направлення до Верховного Суду касаційної скарги дізнався лише 28 вересня 2022 року отримавши відповідного листа із касаційного суду. У зв`язку із наведеним просить поновити йому строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно зі ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Як слідує із матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1 на час постановлення ухвали апеляційного суду тримався під вартою, копію оскаржуваної ухвали отримав лише 28 грудня 2021 року, що підтверджується копією його розписки з ДУ «Житомирська виправна колонія (№ 4)».

Колегія суддів вважає наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, у її вступній частині зазначено, що скарга подана на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, при цьому в обґрунтування вимог наведено доводи щодо незаконності вироку та постановленої щодо нього ухвали, однак у вимозі ОСОБА_1 просить скасувати лише вирок суду першої інстанції, чим допускає суперечностей.

Разом з цим, вимоги особи, яка подала касаційну скаргу мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, ОСОБА_1 просить скасувати вирок місцевого суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, однак не враховує, що даний вирок залишено без змін ухвалою апеляційного суду, щодо якої вимога не порушується.

Окрім цього, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При цьому, відповідно до приписів ч. 2 даної статті, Суд переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставами для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, засуджений, зокрема, оскаржує вирок суду першої інстанції з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, однак в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки касаційного суду.

Підсумовуючи доводи касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає про призначення йому надмірно суворого покарання, тобто вказує про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, однак не наводить в цій частині жодного обґрунтування в аспекті ст. 414 КПК України.

Натомість, у касаційній скарзі засуджений висловлює незгоду із ухвалою апеляційного суду, на обґрунтування незаконності якої цитує положення процесуального закону, однак не зазначає яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, не наводить обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей

412-414, 419, 438 КПК України.

Також, в порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії судових рішень, які оскаржуються.

Відсутність копій судових рішень позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання чи в повній мірі дотримано вимоги до касаційної скарги (ст. 427 КПК України).

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_1 задовольнити, поновити йому строк на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4