Справа №718/792/22
Провадження №1-кп/718/40/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року м. Кіцмань Чернівецької області

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 05лютого2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Устя Снятинського району Івано-Франківської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо спеціальною освітою, не одружений, інвалід 3-ї групи з дитинства, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, раніше не судимий,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
05.02.2022 близько 19 години 30 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби по неосвітленій вул. Незалежності в с. Оршівці Чернівецького району Чернівецької області в напрямку від м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області в м. Чернівці Чернівецької області.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що поруч з будинком культури по АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_3 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити перешкоду для руху, а саме пішохода ОСОБА_5 , який переходив проїжджу частину дороги, рухаючись по дальньому краю пішохідного переходу дещо зміщуючись від нього, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив наїзд на пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у виді: закритого багатоскалкового перелому обох кісток лівої гомілки в верхній третині зі зміщенням відламків, які відповідно до висновку експерта Кіцманської філії Чернівецького обласного бюро СМЕ

№ 22-Мд від 21.03.2022 відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б),12.2, 12.3, 12.4, та 31.4.5 (г) встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортирний засіб у межах видимості дороги;

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 31.4.5 Колеса і шини:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

При цьому недотримання ОСОБА_3 п.12.2 «Правил дорожнього руху» з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Позиція учасників провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Надав покази про те, що 05.02.2022р. їхав у м. Чернівці на автомобілі «ВАЗ-21015» зі швидкістю 60 км/год. Транспортний засіб був технічно справним. Біля пішохідного переходу його засліпив зустрічний автомобіль, внаслідок чого ОСОБА_3 зачепив своїм автомобілем пішохода, який від удару впав, був при свідомості. Після чого приїхала швидка та поліція, яка почала проводити слідчі дії. Згодом ОСОБА_3 відвезли в м. Кіцмань на експертизу. На наступний день передав потерпілому в лікарню 2 000 грн. Через 2-3 тижні додатково відшкодував потерпілому 25 000 грн, які взяв у кредит. Додав, що неспроможний виплатити адвокату потерпілого 10 000 грн, через що клопоче про зменшення витрат на правничу допомогу, надану адвокатом ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що 05.02.2022р. був вдома, готував собі їжу. О пів на восьму вирішив піти в магазин по хліб. Дорога туди забирає 6 хв. Під час переходу проїжджої частини дороги його збив автомобіль, ударив у ліву ногу. У місці переходу дорога була неосвітленою. Потерпілий в результаті ДТП пережив хірургічне втручання. Наразі пересувається за допомогою ходуль, хоча до ДТП ходив самостійно. Обвинувачений ОСОБА_3 особисто передав йому в лікарні 2 000 грн, згодом додав ще 25 000 грн. Просить, щоб обвинувачений відшкодував витрати на лікування. Цивільний позов підтримує повністю. Просить суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримав поданий цивільний позов повністю, просив його задовольнити. З приводу виду та розміру покарання підтримав прокурора.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Цивільний співвідповідач про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, проте жодного разу не з`явився, будь-яких заяв по суті позову не подав, про відкладення судового засідання не клопотав.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування за ч.1 ст.286 КК України кваліфіковані правильно, оскільки обвинувачений допустив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним за вказаною нормою КК України.

Мотиви призначення покарання.
Відповідно до положення, викладеного у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів, суспільну небезпечність вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він зареєстрований за адресою: с. Устя Снятинського району Івано-Франківської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інвалід 3-ї групи з дитинства, має на утриманні 2-х малолітніх дітей 2017 та 2019 року народження, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг за зауважень на нього не надходило, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, дані про особу обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

Мотиви інших рішень.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 07.02.2022р. накладено арешт на транспортний засіб марки «ВАЗ 21154» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , що проживає в с. Старі-Кути Косівського району Івано-Франківської області та яким користується обвинувачений ОСОБА_3 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування цим майном. Вказаний захід забезпечення підлягає скасуванню на підставі ч.4 ст.174 КПК України, а вище вказаний транспортний засіб необхідно залишити у користувача (володільця) ОСОБА_3 .

З приводу заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову до ОСОБА_3 та МТСБУ про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., та з МТСБУ про стягнення 52 606 грн матеріальної шкоди та 13 000 грн моральної шкоди - суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Проте позовні вимоги до обвинуваченого ОСОБА_3 полягають у стягненні з нього витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч 1 ст. 240 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Стаття 119 КПК України надає суду право, враховуючи майновий стан особи обвинуваченого, за власною ініціативою або за її клопотанням своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

В судовому засіданні 09.06.2022 року обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зменшення заявлених потерпілим витрат на правову допомогу через їх неспівмірність.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі з обвинуваченого ОСОБА_3 , адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, співмірності із складністю справи.

Враховуючи характер виконаної представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд вважає доведеними витрати на правничу допомогу потерпілому ОСОБА_5 в межах 3 000 грн. Наведений в акті виконаний робіт адвокатом ОСОБА_6 розрахунок вартості видів правової допомоги не відповідає принципам співмірності та розумності судових витрат, а також складності цієї справи.

Відповідно до пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Керований обвинуваченим ОСОБА_3 транспортний засіб марки «ВАЗ 21154», номерний знак НОМЕР_1 , не був застрахованим та не мав чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи та вищевказані положення закону, враховуючи, що в результаті порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху потерпілому ОСОБА_5 завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження, враховуючи документальне підтвердження потерпілим витрат на лікування, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача МТСБУ 52 606 грн витрат на відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому суд враховує наступне.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Заявлена потерпілим-цивільним позивачем ОСОБА_5 вимога про відшкодування моральної шкоди до МТСБУ в розмірі 13 000 грн підлягає частковому задоволенню на підставі ст.1167 ЦК України. Керуючись засадами розумності та справедливості, враховуючи отримання потерпілим середньої тяжкості тілесного ушкодження, перебування ним на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння 1.45 промілє, суд вважає за можливе стягнути відшкодування моральної шкоди з МТСБУ в розмірі 2 000 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілому та характеру вимушених змін у його життєвих стосунках.

Процесуальні витрати по справі на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 07.02.2022р., на транспортний засіб марки «ВАЗ 21154» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , що проживає в с. Старі-Кути Косівського району Івано-Франківської області та яким користується обвинувачений ОСОБА_3 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у справі, на суму 1 886 гривень 82 копійки.

Речові докази:

-автомобіль марки «ВАЗ 21154», державний номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 залишити в нього як користувача (володільця).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 від 01.02.1996 року на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , - 3000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України: м. Київ, Русанівський бульвар, 8, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , - НОМЕР_4 (п`ятдесят дві тисячі шістсот шість) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України: м. Київ, Русанівський бульвар, 8, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , - 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8