ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/692/22

Провадження № 11-кп/4820/668/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжено по 09 жовтня 2022 року включно.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що продовжують існувати, визначені ст. 177 КПК України ризики: обвинувачений може незаконно вливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду, а тому суд дійшов висновку, що на даній стадії провадження можливо продовжити дію обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з урахування її уточнень, просить скасувати її, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з триманням під вартою на нічний домашній арешт. Вказує, що зазначені місцевим судом ризики, передбачені ст.177 КПК України, нічим не підтверджені. Крім того, не взято до увагу того, що він не причетний до інкримінованого злочину, немає намірів переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого і свідка чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Переконує, що місцевим судом належним чином не взято його зобов`язання добросовісно виконувати покладені обов`язки в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги обґрунтовані письмові заперечення його захисника на клопотання прокурора про продовження варти, а також те, що він має постійне місце проживання у м.Хмельницькому та тісні родинні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе і виправдане.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, в повній мірі, дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення його винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави суду для обрання саме такого запобіжного заходу.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись судом першої інстанції.
Врахувавши дані про особу ОСОБА_6 , наявність передбачених, ст.177 КПК України, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, суд обґрунтовано задовольнив клопотання, із наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий за корисні майнові злочини, за вчинення яких відбував реальні строки покарання, обвинувачується у вчинені нового злочину, за який передбачено покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, а також те, що судом, на даній стадії, не досліджені докази та не допитані свідки, потерпілий, що свідчить про наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може незаконно вливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від суду.
Крім того, стороною захисту не доведено, а судом в судовому засіданні не встановлено, що зникли ризики, які стали підставою обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею під час досудового розслідування, чи виникли нові вагомі обставини, що мають вирішальне значення та не були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення його винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави суду для продовження саме такого запобіжного заходу.
Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про зміну йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують таке рішення суду першої інстанції, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, його особи та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, зможе у повній мірі забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Посилання апеляційної скарги про недоведеність продовження існування ризиків та не встановлення їх наявності, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, які спростовуються наявними матеріалами провадження.
Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 немає наміру впливати на потерпілого чи свідків, має тісні родинні зв`язки та постійне місце проживання у Хмельницькому, в даному випадку, не є визначальними агрументами, а тому колегією суддів не беруться до уваги.
Твердження апелянта про його добросовісне виконання, покладених обов`язків, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням кількості епізодів злочинної діяльності, особи обвинуваченого, схильність його до злочинної діяльності, та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують таких висновків слідчого судді.

Згідно ч. 3 п. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3