У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 542/310/21
Провадження № 1-в/542/1/22

28 квітня 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Новосанжарського районного сектору №6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари подання провідного інспектора Полтавського районного сектору №6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попове, Полтавського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, -

в с т а н о в и в :
Провідний інспектор Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням, в якому просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.04.2021 покарання з підстав неодноразового порушення останнім обов`язку, передбаченого статтею 76 КК України - неявки на реєстрацію до органу пробації.

В судовому засіданні представник Новосанжарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області подання підтримала, просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Пояснення надала аналогічні, викладеним у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання, пояснив, що не з`являвся на реєстрацію до органу пробації у зв`язку з відсутністю коштів на проїзд. Зазначив, що орган пробації знаходиться у іншому населеному пункті. Крім того, зауважив, що не з`явився на реєстрацію два рази, проте кожного разу телефонував до органу пробації та повідомляв про неможливість з`явитися у визначені дні явки.

Заслухавши пояснення представника органу пробації, засудженого, думку прокурора, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого № 28/2021, суд дійшов таких висновків.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.04.2021 затверджено угоду від 18 лютого 2021 року, укладену між прокурором Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі,

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим визначено обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з приписами п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 був поставлений на облік до Новосанжарського районного сектору з питань пробації та постановою від 26.05.2021 йому призначено дні явки на реєстрацію- 1, 2 та 3 вівторок кожного місяця.

В поданні провідний інспектор посилалася на неявку ОСОБА_5 для реєстрації до Полтавського РС №6 філії ДУ «Центр пробації» у Полтавській області 16.11.2021 та 07.12.2021.

Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_5 з`явився на реєстрацію до Полтавського РС №6 24.11.2021, після чого йому було винесено попередження.

Щодо неявки 07.12.2021 до Полтавського РС №6, засуджений ОСОБА_5 по телефону пояснив, що в нього відсутні кошти на проїзд.

При розгляді подання судом надано оцінку особі засудженого та його поведінці під час виконання вироку на підставі наданих доказів.

Судом встановлено, що засуджений за час іспитового строку нового кримінального правопорушення не вчинив.

Матеріалів щодо негативної характеристики засудженого до суду не надано.

За інформацією відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що мається в особовій справі № 28/2021, а саме довідок від 27.05.2021, від 26.07.2021 та від 08.11.2021, гр. ОСОБА_5 за період іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 178 КУпАП та ст. 183 КУпАП від 21.07.2021.

Згідно з частинами 1-4 статті 166 Кримінального-виконавчого кодексу України, Якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 N 7, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбуття призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Однак, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки поведінка засудженого не свідчить про злісне небажання останнього ставати на шлях виправлення, інших належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

Судом встановлено, і таке підтверджується матеріалами особової справи, що засуджений протягом іспитового строку не вчинив нового кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах подання будь-яких даних, які б негативно характеризували засудженого, при цьому сам засуджений обіцяє виправити свою поведінку та належним чином виконувати обов`язки, покладені на нього судом, чим демонструє розуміння неналежної поведінки та щире розкаяння в цьому, що дає підстави суду розцінити це як намір його виправлення без ізоляції від суспільства, а отже без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого в місця позбавлення волі.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи № 28/2021 відносно ОСОБА_5 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх і переконливих підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання.

Крім цього, слід зауважити, що відповідно до положень ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Вказане положення спрямоване на стимулювання засудженого до законослухняної поведінки та виправлення. Якщо протягом іспитового строку засуджений довів своє виправлення, то суд зобов`язаний звільнити засудженого від призначеного йому покарання.

Тобто підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч. 2 ст. 76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч. 1 ст. 76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Таким чином, з наведеного слідує, що суд має право вирішувати питання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбуття покарання в межах дії встановленого іспитового строку.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 засуджений вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.04.2021 ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, на підставі ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, іспитовий строк засудженого обчислюється з 09 квітня 2021 року по 09 квітня 2022 року.

За таких обставин, зважаючи, що наразі іспитовий строк у засудженого вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.04.2021 для ОСОБА_5 закінчився, суд не вбачає підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення останнього для відбуття покарання, а тому у задоволенні подання органу пробації необхідно відмовити.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
У задоволенні подання провідного інспектора Полтавського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.04.2021 покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено о 11 год 00 хв 02 травня 2022 року.