Справа №523/5979/19
Провадження №1-кс/523/872/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2022 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді 29.11.2017 року на певне майно.

Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 23.02.2022 року зазначене клопотання було розподілено слідчому судді.

Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні №0001707 від 26.04.2017 року, за фактом заволодіння шляхом обману та підробки номеру кузову автомобіля марки «Тойота», який належить ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Зокрема, ухвалою слідчого судді від 29.11.2017 року арешт було накладено на незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 346,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 . Саме з зазначеного майна заявник просить скасувати арешт.

Підставою для скасування арешту вищевказаного майна, на думку заявника, є те, що відпала необхідність у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки, 18.09.2018 року, на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12.03.2018 року, було зареєстровано право власності на вищевказане майно за заявником, тобто ОСОБА_3 .

Крім того, заявником надано суду постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2020 року, якою постанову Київського апеляційного суду від 28.05.2019 року залишено без змін, та підтверджено, що приватний виконавець під час вчинення виконавчих дій не порушував черговості стягнення на майно боржника, коли стягував вищевказане майно на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу.

Частиною 1 ст.174 КПК України регламентовано, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий та прокурор, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання до суду не з`явились. При цьому, слідчий звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати клопотання без його участі, посилаючись на воєнний стан, а в скасуванні арешту просив відмовити, так як по вищевказаному кримінальному провадженні триває досудове слідство та не прийнято остаточного рішення.

Заявник, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Частиною 2 статті 132 КПК України визначено, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

При накладенні арешту 29.11.2017 року слідчий суддя виходив із того, що зазначене майно може бути використано для забезпечення цивільного позову та незастосування заборони розпорядження вказаним майном може призвести до наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню, у зв`язку із чим, на нього було накладено арешт.

Слід зазначити також, що при ухваленні постанови Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2020 року, суд касаційної інстанції перевірив законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції та, як вбачається з самої постанови, жодною з інстанцій не було взято до уваги, що на вищезазначене майно було накладено арешт слідчим суддею в рамках досудового розслідування кримінального провадження, оскільки сторони не повідомляли про це суд ані в першій, ані в апеляційній, ані в касаційній інстанціях. Отже, вищезазначена постанова Верховного Суду не може слугувати мотивом та підставою для скасування арешту на майно, про яке йдеться у клопотанні.

Крім того, як вбачається з самого клопотання заявника та доданих до нього документів, ОСОБА_3 , в якості нового власника майна звертається до суду та просить скасувати арешт на майно, на яке слідчим суддею у 2017 році було накладено арешт в рамках досудового розслідування кримінального провадження.

При цьому, відповідно до клопотання, 18.09.2018 року відбулось відчуження арештованого майна, яке належало ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 , з чого взагалі вбачається порушення діючого законодавства, оскільки судом, при накладенні арешту у 2017 році було чітко заборонено відчуження та розпорядження вищевказаним майном.

Також, як було зазначено раніше, триває досудове розслідування кримінального провадження №0001707 від 26.04.2017 року, за фактом заволодіння шляхом обману та підробки номеру кузову автомобіля марки «Тойота», який належить ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Разом з тим, ч.4 ст.190 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що також, на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене, вивчивши матеріали клопотання та додані документи, заяву слідчого, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ті підстави, якими керувався суд при накладенні арешту на вищевказане майно не відпали, у кримінальному провадженні триває досудове слідство та не прийнято остаточного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167,170-174 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування в кримінальному провадженні №0001707 від 26.04.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, арешту на незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 346,9 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Копію ухвали направити заінтересованим особам.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб.

Слідчий суддя Суворовського
районного суду м. Одеси