Провадження № 1-кп/243/467/2022
Справа № 243/2200/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2022 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001863 від 23 грудня 2021 року за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гурбінці, Срібнянського району, Чернігівської області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України.
На адресу суду від прокурора надійшло клопотання про продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивоване тим, що останні обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, покарання за які передбачені у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та у виді довічного утримання, що є особливо тяжким злочинами, та існують всі підстави для продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Зокрема прокурор зазначив, що існують ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та іншим чином

перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик ухилення від суду обґрунтовується тим, що обвинувачені, достовірно знаючи, що їм інкримінується вчинення особливо тяжких злочинів, можуть переховуватися від суду, оскільки для них наслідки та ризик втечі буде менш небезпечними, аніж відбування покарання, у разі визнання їх винними у вчинених злочинах. Ризик впливу на свідків обґрунтовується тим, що обвинуваченим відомі їх анкетні відомості, і з урахуванням того, що свідки в судовому засіданні не допитані, ризик впливу на них з боку обвинувачених існує з високим ступенем ймовірності. Обвинувачені не працевлаштовані, а тому можуть піти на вчинення іншого кримінального правопорушення. За таких обставин, існують підстави для продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що зміна запобіжного заходу на будь-який інший не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала своє клопотання просила його задовільнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданнні заперечував проти щодо клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив відмовити у його задоволенні.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданнні заперечував проти клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.
Потерпіла у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм докази.
Станом на теперішній час у Слов`янському міськрайонному суді перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч.4 ст.187КК України.

Відповідно до клопотань обвинувачених, їх захисників та ухвали суду, судовий розгляд кримінального провадження здійснюється судом присяжних. В звязку з військовими діями на території України присяжні, які виклися належним чином про розгляд вказаного кримінального провадження в судове засідання не з`явилися.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою суду обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово було подовжено.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. Це означає, що на суд, який здійснює судове провадження, покладаються функції контролю за обґрунтованістю обрання обвинуваченому запобіжного заходу та доцільністю його збереження. Пунктом 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 3 ч.3 ст.331 КПК України передбачено, під час здійснення судового

провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

В зв`язку з цим вказане клопотання прокурора розглядається головуючим суддею - суддею ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За приписами ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для
цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до положень ч.1,2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей
чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального

правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так, у своїх рішеннях, а саме «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Вирішуючи питання стосовно продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд приходить до наступного.

Як видно із наданих сторонами документів, ОСОБА_8 офіційного місця роботи не має, не одружений, судимий, має постійне місце проживання.

Суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення стосовно того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на сьогодні даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю, працевлаштований суду не надано. У зв`язку з цим, наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, в судовому засіданні не встановлено, за таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.
На думку суду, стороною обвинувачення доведено також наявність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Наведені обставини дозволяють дійти висновку про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_8 .

Щодо існування ризику вчинення інших правопорушень, суд зазначає, що із представлених в судовому засіданні відомостей вбачається наявність непогашених судимостей у обвинуваченого. На думку суду стороною обвинувачення доведено наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Як зазначає Європейський суд з прав людини у будь якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

У відповідності до п.п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на свідків, а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, однак звертає увагуна те, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_8 тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь- якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Тому, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, суд вважає за необхідне продовжити до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

З огляду на викладене, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що обвинувачення ОСОБА_8 пред`явлено щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства, суд приходить до висновку про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання стосовно продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приходить до наступного.

Як видно із наданих сторонами документів, ОСОБА_6 офіційного місця роботи не має, не одружений, судимий, має постійне місце проживання.

Суд приймає до уваги доводи сторони обвинувачення стосовно того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та виконання процесуальних обов`язків, оскільки станом на сьогодні даних про те, що обвинувачений проживає разом із сім`єю, працевлаштований суду не надано. У зв`язку з цим, наявність соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором щодо ухилення від суду, в судовому засіданні не встановлено, за таких обставин ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та його втечі продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.
На думку суду, стороною обвинувачення доведено також наявність ризику незаконного впливання на свідків, оскільки анкетні дані свідків та потерпілих обвинуваченому відомі, потерпілі та свідки судом не допитані. Наведені обставини дозволяють дійти висновку про високий ступень ймовірності впливу на свідків з боку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Щодо існування ризику вчинення інших правопорушень, суд зазначає, що із представлених в судовому засіданні відомостей вбачається наявність непогашених судимостей у обвинуваченого. На думку суду стороною обвинувачення доведено наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Як зазначає Європейський суд з прав людини у будь якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. Проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).

У відповідності до п.п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Суд враховує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим, однак, без застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час продовжує існувати достатньо високий рівень ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, впливу на свідків, потерпілого а також неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, однак звертає увагуна те, що Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Станом на теперішній час, на території с. Нікополь, Барвенківської ОТГ, Харківської області, де фактично мешкає обвинувачений ОСОБА_6 , тривають активні бойові дії, що унеможливлює здійснення контролю за виконанням обвинуваченим умов будь- якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Тому, враховуючи існування доведених прокурором ризиків, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі, а також забезпечення виконання процесуальних рішень, суд вважає за необхідне продовжити до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

З огляду на викладене, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що обвинувачення ОСОБА_6 пред`явлено щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства, суд приходить до висновку про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Суд враховуючи відомості про сукупність обставин пред`явленого обвинувачення, що інкримінується обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та обсяг відомостей, які були повідомленні в судовому засіданні прокурором в його клопотанні, приходить до переконання, що висновки викладені в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане суд зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи.
Приймаючи до уваги вищезазначене, суд разом з тим враховує позиції, думки та доводи обвинувачених на свою користь та їх захисників щодо заперечення продовження застосування запобіжного заходу тримання під вартою, однак зазначає, що у даному кримінальному провадженні, в контексті пред`явленого обсягу обвинувачення, доводи обвинувачених та їх захисників не перевищують саме суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні, який з урахуванням обставин кримінального правопорушення, та його тяжкості є наявним в даній справі та полягає у повному, всебічному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Інший вид запобіжного заходу на думку суду не зможе в достатній мірі забезпечити додержання обвинуваченими їх обов`язків та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 178 183, 193, 194, 196, 199, 336, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань № 8" Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 17 жовтня по 15 грудня 2022 року, включно.
Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Житомирська установа виконання покарань № 8" Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 17 жовтня по 15 грудня 2022 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала про продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1