УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12, погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_13, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кострома російської федерації, громадянина російської федерації, зареєстрованого за адресою: російська федерація, АДРЕСА_1 , військовослужбовця збройних сил російської федерації, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 13.09.2022,

за участю:

секретаря - ОСОБА_9,

прокурора - ОСОБА_10,

захисника - ОСОБА_11,

В С Т А Н О В И Л А :

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12, за погодженням із прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_13, 23 вересня 2022 року звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України відносно ОСОБА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000690 від 13.09.2022.

В обґрунтування такого клопотання прокурор зазначає про те, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000690 від 13.09.2022 за підозрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації, з іншими невстановленими військовослужбовцями збройних сил російської федерації, у складі невстановленого воєнізованого формування збройних сил російської федерації, під командуванням ОСОБА_2 , здійснюючи бойові завдання на території України з 24.02.2022, діючи умисно, маючи умисел на інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних з умисним вбивством, приймав безпосередню участь у актах збройної агресії проти мирного населення на території Київської області.

Так, у березні 2022 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_1 з іншими невстановленими військовослужбовцями збройних сил російської федерації, у складі невстановленого воєнізованого формування збройних сил російської федерації, під командуванням ОСОБА_2 , перебуваючи на території Гостомельського притулку для тварин, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , облаштували тимчасовий військовий пункт розміщення військовослужбовців збройних сил російської федерації.

У подальшому, 11.03.2022, приблизно о 17.00 год, ОСОБА_1 з іншими невстановленими військовослужбовцями збройних сил російської федерації, у складі невстановленого воєнізованого формування збройних сил російської федерації, під командуванням ОСОБА_2 , перебуваючи на території Гостомельського притулку для тварин, залучили з числа місцевих мешканців громадян України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до розвантажування та перенесення ящиків з боєприпасами, озброєнням та амуніцією військовослужбовців збройних сил російської федерації, які знаходились на території даного притулку, на що ОСОБА_3 відмовився та повідомив, що не може виконувати вказані роботи, оскільки має захворювання спини.

Отримавши відмову від ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , будучи обуреним даною поведінкою ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи умисел на інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством, розуміючи, що ОСОБА_1 перебуває у його підпорядкуванні, віддав бойовий наказ останньому вбити ОСОБА_3 .

У свою чергу, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації, озброєним, та усвідомлюючи у зв`язку з цим перевагу над громадянином України ОСОБА_3 , вчиняючи інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднані з умисним вбивством, діючи умисно, протиправно, достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_3 є цивільною особою та не озброєний, не може чинити опір та не створює будь-якої небезпеки для військовослужбовців збройних сил російської федерації, тримаючи в руках невстановлену досудовим розслідуванням стрілецьку вогнепальну зброю, переслідуючи мету умисного вбивства ОСОБА_3 , здійснив декілька пострілів в тулуб останнього, в результаті чого ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді наскрізних вогнепальних поранень грудної клітки та живота з вхідними ранами в підлопатковій ділянці справа та міжлопатковій ділянці, від яких відходять раневі канали в напрямку ззаду наперед та справа наліво в горизонтальній площині з ушкодженням на своєму шляху органів грудної клітки, ребер і органів черевної порожнини, сполучаючись по зонду з ранами передньої стінки живота та грудної клітки, які мають ознаки вхідних вогнепальних ран та внаслідок чого на місці події настала смерть останнього.

03.09.2022 ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

19.09.2022 ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 279 та ч. 8 ст. 135 КПК України, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1302-р від 21.10.2020, друкованими засобами масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому в 2022 році розміщуються повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, визначено газету «Урядовий кур`єр».

У зв`язку з наведеним, відповідно вимог ст. ст. 133, 135, 276, 278, 279 КПК України, у газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано повідомлення про підозру від 03.09.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 19.09.2022 з повістками про виклик підозрюваного ОСОБА_1 на 05.09.2022, 06.09.2022, 07.09.2022 та 26.09.2022, 27.09.2022, 28.09.2022 відповідно.

Крім того, на виконання вимог ст. ст. 133, 135, 276, 278, 279 КПК України, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора в рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» опубліковано повідомлення про підозру від 03.09.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 19.09.2022 з повістками про виклик підозрюваного ОСОБА_1 на 05.09.2022, 06.09.2022, 07.09.2022 та 26.09.2022, 27.09.2022, 28.09.2022 відповідно.

У зв`язку із неявкою до органу досудового розслідування та переховуванням підозрюваного ОСОБА_1 від слідства та суду, останнього 13.09.2022 у відповідності до ст. 281 КПК України оголошено в розшук.

Згідно відповіді оперативного підрозділу - УКР ГУ НП у м. Києві вбачається, що підозрюваний ОСОБА_1 не перетинав кордон України в визначених пунктах пропуску, станом на теперішній час перебуває на території держави-агресора - рф.

Таким чином, на теперішній час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_1 органу досудового розслідування не відоме та останній не з`являється без поважних причин на виклик слідчого (детектива) та прокурора.

Відповідно до змісту клопотання у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 438 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду трупу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 13.04.2022 та 14.04.2022 з додатком у вигляді фото-таблиць; протоколом пред`явлення трупу для впізнання від 02.05.2022, відповідно до якого ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою ОСОБА_3 , впізнала останнього за індивідуальними ознаками; висновком судово-медичної експертизи № 29 від 29.05.2022 згідно якого, у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у виді наскрізних вогнепальних поранень грудної клітки та живота з вхідними ранами в підлопатковій ділянці справа та міжлопатковій ділянці, від яких відходять раневі канали в напрямку ззаду наперед та справа наліво в горизонтальній площині з ушкодженням на своєму шляху органів грудної клітки, ребер і органів черевної порожнини, сполучаючись по зонду з ранами передньої стінки живота та грудної клітки, які мають ознаки вхідних вогнепальних ран, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причино - наслідковому зв`язку з настанням смерті; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 09.06.2022, в ході якого останній вказав на фактичні обставини вбивства ОСОБА_3 військовослужбовцями збройних сил російської федерації ОСОБА_1 та його командиром ОСОБА_2 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.08.2022 за участю свідка ОСОБА_4 , в ході яких останній впізнав військовослужбовців збройних сил російської федерації ОСОБА_1 та його командира ОСОБА_2 за індивідуальним рисами обличчя; протоколами огляду інтернет-ресурсу від 26.08.2022, а саме особистих сторінок військовослужбовців збройних сил російської федерації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в соціальних мережах; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_1 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Наявність зазначених ризиків слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним із максимальною санкцією статті, яка йому інкримінується, що передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років та довічне позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним злочинне діяння, може вчиняти дії, спрямовані на переховування від органів поліції та суду з метою унеможливлення притягнення його до кримінальної відповідальності. Також, на думку слідчого, про ризик того що підозрюваний буде переховуватись свідчить та обставина, що ОСОБА_1 незаконно перебував на території України з 24.02.2022 у складі збройних сил російської федерації, будучи при цьому громадянином російської федерації, не маючи місця проживання і законних підстав для перебування на території України.

Крім того, ОСОБА_1 з опублікованого у газеті «Урядовий кур`єр» та на веб- сайті Офісу Генерального прокурора в рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» повідомлення про підозру, відомі анкетні дані свідка ОСОБА_4 , який є очевидцем події, тому підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти його до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні.

Також слідчий просить врахувати, що ОСОБА_1 являється громадянином російської федерації та перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором - рф, є військовослужбовцем збройних сил російської федерації, які в порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, на теперішній час, здійснюють спроби окупації міст на території України, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння і військового обладнання, окрім іншого у відношенні цивільного населення.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому та просив його задовольнити. Пояснив, що здійснення досудового розслідування було доручено СУ ГУНП в м. Києві з метою більшої ефективності. В той же час, матеріали що стосуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були виділені в окреме провадження.

Захисник ОСОБА_11 заперечувала проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлюючи тим, що воно не відповідає положенням чинного законодавства, і просила обрати інший запобіжний захід її підзахисному.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000690 від 13.09.2022 за підозрою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

03.09.2022 ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

19.09.2022 ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 279 та ч. 8 ст. 135 КПК України, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1302-р від 21.10.2020, друкованими засобами масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому в 2022 році розміщуються повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, визначено газету «Урядовий кур`єр».

У зв`язку з наведеним, відповідно вимог ст. ст. 133, 135, 276, 278, 279 КПК України, у газеті «Урядовий кур`єр» опубліковано повідомлення про підозру від 03.09.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 19.09.2022 з повістками про виклик підозрюваного ОСОБА_1 на 05.09.2022, 06.09.2022, 07.09.2022 та 26.09.2022, 27.09.2022, 28.09.2022 відповідно.

Крім того, на виконання вимог ст. ст. 133, 135, 276, 278, 279 КПК України, на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора в рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» опубліковано повідомлення про підозру від 03.09.2022 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 19.09.2022 з повістками про виклик підозрюваного ОСОБА_1 на 05.09.2022, 06.09.2022, 07.09.2022 та 26.09.2022, 27.09.2022, 28.09.2022 відповідно.

У зв`язку із неявкою до органу досудового розслідування та переховуванням підозрюваного ОСОБА_1 від слідства та суду, останнього 13.09.2022 у відповідності до ст. 281 КПК України оголошено в розшук.

Згідно відповіді оперативного підрозділу - УКР ГУ НП у м. Києві вбачається, що підозрюваний ОСОБА_1 не перетинав кордон України в визначених пунктах пропуску, станом на теперішній час перебуває на території держави-агресора - рф.

Таким чином, на теперішній час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_1 органу досудового розслідування не відоме та останній не з`являється без поважних причин на виклик слідчого (детектива) та прокурора.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_1 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_1 , який на неодноразові виклики до СУ ГУНП в м. Києві не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, вчинений військовослужбовцем країни-агресора стосовно цивільного місцевого жителя, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення обвинуваченим цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду,провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12, погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_13, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому слідчий суддя нагадує, що ч.6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої у порядку ч.6 ст. 193 КПК України, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисникомпротягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_8