Справа № 203/2453/22
Провадження № 1-кс/0203/1949/2022
УХВАЛА

18 липня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000216 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

встановив:

11.07.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000216 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000216, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що він неодноразово просив слідчого визнати його потерпілим від триваючого злочину, щоб мати можливість скористатися правами потерпілого, передбаченими ст. 56 КПК України, а саме: бути повідомленим про свої права та обов`язки, подавати докази слідчому, знайомитися з матеріалами провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, давати пояснення брати участь у слідчих та інших процесуальних діях. Проте він двічі отримував постанови про відмову у визнанні його потерпілим, які були скасовані ухвалами слідчих суддів.

Водночас 29.06.2022 року в черговий раз скаржник звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим, просив надати йому можливість брати участь у слідчих та інших процесуальних діях у кримінальному провадженні № 0000216, а саме: за його участю з метою встановлення фактів, що мають значення для встановлення істини по справі, встановлення конкретних посадовців Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, за протиправними заявами яких державними виконавцями Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) були відкриті виконавчі провадження, допиту в якості свідків трьох державних виконавців. Проте 04.07.2022 року, отримавши постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у задоволенні його клопотання, він дізнався про закриття кримінального провадження постановою 28.02.2022 року.

Як вказав скаржник, він вважає оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження такою, що винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення. Оскільки слідчим не було проведено всіх необхідних дій, не допитано ОСОБА_3 як заявника, не було допитано всіх свідків, не долучені до справи та не досліджені письмові докази, не вжито інших необхідних заходів задля з`ясування всіх обставин справи. Водночас прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються провадження в сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України.

З огляду на викладене, скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 11.07.2022 року, судову справу № 203/2354/22, провадження № 1-кс/0203/1882/2022, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана слідчому судді 12.07.2022 року.

Ухвалою слідчого судді від 12.07.2022 року було відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 18.07.2022 року, учасники провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги.

Скаржник та слідчий подали до суду письмові заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Слідчий виконала вимоги ухвали суду від 12.07.2022 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження № 0000216 від 25.05.2021 року та надала суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження.

Суд на підставі ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 25.05.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

25.05.2021 року на адресу Дніпропетровської прокуратури та заявника ОСОБА_3 слідчий направила повідомлення про початок досудового розслідування.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 11.01.2021 року ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 25.05.2021 року.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 06.12.2021 року ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та допит в процесуальному статусі потерпілого.

09.06.2021 року та 07.12.2021 року слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 надала начальнику Дніпропетровського управління ДВБ НП України доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, в яких просила: доручити уповноваженим працівникам Дніпропетровського управління ДВБ НП України виконати такі слідчі (розшукові) дії: допитати у якості свідка ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом його заяви.

21.12.2021 року прокурор у кримінальному провадженні надав слідчому вказівки, в яких зобов`язав слідчого виконати наступні слідча та процесуальні дії: допитати ОСОБА_3 щодо обставин кримінального провадження, долучити до матеріалів кримінального провадження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року № 160/5518/19; долучити до матеріалів кримінального провадження вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області № Ф-819-52/04-63 від 07.11.2019 року на ім`я ОСОБА_3 ; допитати відповідального за виконання вказаної вимоги співробітника ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо обставин заяви ОСОБА_3 факту отримання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року № 160/5518/19; долучити до матеріалів кримінального провадження відповідну податкову документацію, на підставі якої ОСОБА_3 був нарахований борг з ЄСВ; повідомити процесуального керівника про виконання вказівок у строк до 20.01.2022 року.

Листом від 21.02.2022 року, направленим на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області, слідчий просила повідомити про виклик та забезпечити явку для допиту в якості свідків співробітників ГУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 31.01.2022 року № 20-д, ОСОБА_5 було надано відпустку для догляду за дитиною (онукою) до досягнення нею трирічного віку.

16.02.2022 року прокурор у кримінальному провадженні надав слідчому вказівки, в яких зобов`язав слідчого виконати наступні слідчі та процесуальні дії: допитати ОСОБА_3 щодо обставин кримінального провадження, долучити до матеріалів кримінального провадження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року № 160/5518/19; долучити до матеріалів кримінального провадження вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області № Ф-819-52/04-63 від 07.11.2019 року на ім`я ОСОБА_3 ; допитати відповідального за виконання вказаної вимоги співробітника ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо обставин заяви ОСОБА_3 факту отримання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року № 160/5518/19; повідомити процесуального керівника про виконання вказівок у строк до 03.03.2022 року.

Відповідно до протоколів про допит свідків від 23.02.2022 року, в якості свідків були допитані співробітники ГУ ДПС у Дніпропетровській області: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 28.02.2022 року було закрито кримінальне провадження № 0000216 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях службових осіб Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Вказана вище постанова про закриття кримінального провадження від 28.02.2022 року супровідним листом від 28.02.2022 року була направлена на адресу ОСОБА_3 . Відомості про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України були внесені до ЄРДР 28.02.2022 року.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних вище обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування, в тому числі за вказівками прокурора. Зокрема, слідчим не було допитано заявника ОСОБА_3 ані в якості свідка, ані в якості потерпілого щодо обставин кримінального правопорушення, не здійсненні інші процесуальні дії на виконання вказівок прокурора. Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконала обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 28.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000216 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 28.02.2022 року ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000216 від 25.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1