Справа № 461/2108/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/426/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року у м. Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

встановила:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою відмовлено.

На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якої заяву ОСОБА_7 задовільнити повністю.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржувана ухвала є несправедливою та невмотивованою. Стверджує про невідповідність висновків місцевого суду, викладеним в оскаржуваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржувану ухвалу не врахував та не дав належної оцінки наявному у матеріалах справи висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_7 , згідно якого наявне у засудженого захворювання перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Заслухавши доповідача, виступ захисника у підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги захисника, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно зі ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно матеріалів справи до Галицького районного суду м. Львова звернувся засуджений ОСОБА_7 із заявою про звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Колегією суддів встановлено, що всупереч апеляційним доводам захисника, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу засудженого ОСОБА_7 на підставі його заяви, з належною повнотою дослідив представлені суду матеріали, зокрема, дані висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_7 , матеріали його особової справи.

Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 15 років позбавлення волі, яке призначене йому вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року за вчинення злочину, передбаченого п.13 ч. 2 ст.115 КК України. Початок строку відбування покарання 09.05.2014 року, кінець строку - 16.08.2026 року.
Дослідивши вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 24.06.2016 року щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно врахував, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, а саме за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Також, судом першої інстанції досліджено висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 29.04.2022 року, згідно якого засудженому ОСОБА_7 встановлено діагноз: ОСОБА_9 , критична ішемія правої нижньої кінцівки ППК ІV ст. справа, ППК ІІ ст. зліва. Ампутаційна культя правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна. ЦВХ. ХЦВН ІІІ. Залишкові явища після перенесеного ГПМК (13.05.2021, 06.08.2021) в басейні правої СМА у вигляді глибокого лівобічного геміпарезу. ІХС. Дифузійний кардіосклероз. Блокада задньої гілки лівої ніжки пучка Гісса. Гіпертонічна хворобо ІІІ ст., 1 ст., ризик 4. СН ІІБ ст., ФК ІІІ. ЗЗТБ обох легень (щільні вогнища, фіброз), кат 5.1 Початкова катаракта обох очей. Ангіосклероз за гіпертончним типом.
У висновку зазначено, що дане захворювання перешкоджає подальшому відбуванню покарання. Згідно з пунктом 8 п.п. 1 Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 20.08.2014 року за № 990/25767 матеріали на засудженого ОСОБА_7 можуть бути подані до суду.
Крім цього, місцевим судом встановлено, що на час розгляду справи засуджений ОСОБА_7 знаходився на лікуванні у Львівській багатопрофільній лікарні № 19 філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВСУ» у Львівській області, де отримував належну медичну допомогу, про що у судовому засіданні місцевого суду зазначив представник вказаної медичної установи.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно роз`яснень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973р. вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання, адже положення ч. 2 ст. 84 КК України не містять обов`язку для суду звільнити особу від покарання або від подальшого його відбування при наявності тяжкої хвороби, а наділяють суд таким правом.

З урахуванням наведених вище положень правових норм та роз`яснень, наявність висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд щодо встановлення у засудженого тяжкого захворювання, яке перешкоджає подальшому відбуванню покарання, не є абсолютною та беззаперечною підставою для звільнення особи від подальшого відбування покарання. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суди повинні виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою. Таке рішення місцевого суду обґрунтовано прийнято з урахуванням у сукупності усіх передбачених законом обставин, зокрема, з урахуванням даних висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого, тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, суспільної небезпеки особи засудженого, терміну відбутого ним покарання, а також те, що в умовах, зокрема, Львівської багатопрофільної лікарні №19, засуджений отримує необхідну медичну допомогу.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому таку слід залишити без задоволення як необґрунтовану.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав для скасування такого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: