Номер провадження: 11-кп/813/1191/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 0005691, внесеному до ЄРДР 19.10.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України;
ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України;

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 22 березня 2022 року, постановленої під час судового розгляду кримінального провадження, було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , в рамках кримінального провадження №0005691, від 19.10.2019 року, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, тобто до 20.05.2022 року.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ними інших кримінальних правопорушень.Суд першої інстанції також послався на тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів, а також на матеріали, що характеризують особи обвинувачених. Крім того, при прийнятті рішення суд вказав, що сторонами захисту не надано будь-яких нових даних, які б давали суду підстави змінити та застосувати стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подала апеляційні скарги, в яких просила скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, а до ОСОБА_9 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з огляду на наступне:
- обвинувачені утримуються під вартою вже більше двох років, та нетеперішній час під час розгляду кримінального провадження в суді, стороною обвинувачення не надано жодного доказу про причетність останніх до інкримінованих кримінальних правопорушень;
- суд першої інстанції не врахував того, що в клопотанні прокурора не зазначено жодного доводу, з якого вбачалось хоча б формальне посилання на обґрунтування продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;
- суд першої інстанції належним чином не обґрунтував неможливість застосування відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням міцних соціальних зв`язків останніх.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що суд не врахував, що жодний ризик не доведений, а також, що обвинувачений має місце проживання, має матір і дитину та позитивно характеризується.
Позиції учасників судового розгляду.
Захисник ОСОБА_6 , яка за ордером також представляє в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_11 підтримала вимоги поданих нею апеляційних скарг та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та просила їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти заколення апеляційних скарг сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0005691 від 19.10.2019 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 про те, що нетеперішній час під час розгляду кримінального провадження в суді, стороною обвинувачення не надано жодного доказу про причетність останніх до інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд зазначає наступне.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, не входять до вказаного переліку та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які є посилання в клопотанні, оскільки є виключно його припущенням, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками суду, що в даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , можуть вдатись до спроб переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тим, що:

- ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, які відносяться до тяжких злочинів; будучи особою працездатного віку, ніде офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається, тобто постійного законного джерела прибутку не має; відсутні міцні соціальні зв`язки - не одружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; відносно обвинуваченого наявні ряд інших кримінальних проваджень, які скеровано до інших судів м. Одеси за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності.

- ОСОБА_11 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите заволодіння чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, які відносяться до тяжких злочинів; будучи особою працездатного віку, ніде офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається, тобто постійного законного джерела прибутку не має; відсутні міцні соціальні зв`язки не одружений, дітей на утриманні не має, є громадянином Азербайджану, зареєстрованого місця проживання не території Україні не має; відносно обвинуваченого наявні ряд інших кримінальних проваджень, які скеровано до інших судів м. Одеси за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з урахуванням даних, що характеризують особу обвинувачених, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до них більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду, який, керуючись положеннями п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України, не визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, оскільки обвинуваченим інкримінується вчинення кримінальних правопорушень із погрозою застосуванням насильства.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції виходив з того, що він на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, за яке встановлена покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором існування ризику того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, які обумовлені тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

В свою чергу, колегія суддів приймаються до уваги те, що обвинувачений перебуває під вартою у даному кримінальному провадженні тривалий час, де останньому пред`явлено обвинувачення у вчинені одного епізоду злочинної діяльності, дані про особу підозрюваного, який є громадянином України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, проте звільнений за відбуттям строку покарання, тому вказане у своєї сукупності свідчить про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який за наслідками та способами застосування прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0005691, внесеному до ЄРДР 19.10.2019 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобового за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 05.06.2022 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області.
Виконання ухвали в частині звільнення ОСОБА_9 з-під варти покласти на Державну установу «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду становить до 05.06.2022 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3