Справа № 487/2303/22
Провадження № 1-кс/487/2215/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2022 року м. Миколаїв Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна

встановив:

26.09.2022 прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000364, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що вилучене 23.09.2022 під час проведення обшуку за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 600 доларів США у кількості 6 (шість) банкнот номіналом по 100 доларів США наступних серійних номерів: MD 87447192A, MG 03843460B, HL 46815389F, PB 04382056J, PE 85156804B, PE 81156806B.

Підставою для внесення клопотання стало те, що санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим, з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.
На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, знаходиться кримінальне провадження № 0000364 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.07.2022 у період з 21 год. 30 хв. до 22 год. 41 хв. в с. Лимани Миколаївського району Миколаївської області поліцейські сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_5 та старший сержант поліції ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали з використанням наданого їм службового становища від водія автомобілю марки ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 2 000 грн. шляхом зарахування потерпілою у мобільному додатку «Приват24» на номер повідомленої поліцейським банківської картки № НОМЕР_3 , оформленої на ім`я ОСОБА_8 , за не складення протоколу про адміністративне правопорушення за керування ОСОБА_6 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за ст. 130 КУпАП.
23.09.2022 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
23.09.2022 під час проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 600 доларів США, а саме 6 (шість) банкнот номіналом по 100 доларів США наступних серійних номерів: MD 87447192A, MG 03843460B, HL 46815389F, PB 04382056J, PE 85156804B, PE 81156806B.
У зв`язку з тим, що вилучені грошові кошти, у подальшому, можуть бути використанні з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на майно.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, прокурором не доведено, що грошові кошти, щодо яких ініційоване клопотання про накладення арешту, були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, були об`єктом кримінально протиправних дій, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та підлягають конфіскації.
Відтак, враховуючи, що клопотання прокурора ґрунтується на припущеннях, а також відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора залишити без задоволення.
Керуючись ст. 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1