Справа № 317/953/18
Провадження № 1-кп/317/19/2022
ВИРОК
Іменем України

06 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

адвоката обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Запорізького районного суду Запорізької області кримінальне провадження за кримінальним правопорушенням відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, пенсіонер, інвалід 2 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч 3 ст.27, ч.2 ст.194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 з метою реалізації злочинного умислу, направленого на умисне знищення та пошкодження чужого майна шляхом підпалу, здійснюючи організацію вчинення злочину та керування його підготовкою та вчиненням, на початку липня 2017 року (точний час не встановлено, але не пізніше 13.07.2017 року), для безпосереднього виконання залучив раніше малознайомого ОСОБА_8 , якому запропонував здійснити умисний підпал дачного будинку, що належить ОСОБА_5 .. В особистій бесіді ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що має давні неприязні стосунки з ОСОБА_5 та запропонував ОСОБА_8 за виконання підпалу матеріальну винагороду у сумі 3000 гривень, на що останній погодився.

ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_8 в обумовленому місці поблизу СТ «Мукомол», розташованого біля смт Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, де передав ОСОБА_8 заздалегідь приготовану пластмасову ємність об`ємом 2 л., заповнену бензином, за допомогою якого, згідно раніше обумовленого плану, ОСОБА_8 мав здійснити підпал дачного будинку, що належить ОСОБА_5 , а також надав ОСОБА_8 вказівки в як найкоротший строк виконати підпал будинку потерпілої ОСОБА_5 ..

Виконуючи вказівки ОСОБА_6 , 13.07.2017 приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_8 здійснив підпал гаража та дачного будинку ОСОБА_5 .

Отримавши інформацію про успішне виконання ОСОБА_8 підпалу будинку ОСОБА_9 , здійснюючи організацію вчинення злочину та керування його підготовкою та вчиненням, в середині липня 2017 року, через кілька днів після підпалу (точний час не встановлено), ОСОБА_6 , зустрівся з ОСОБА_8 в обумовленому місці поблизу СТ «Мукомол», розташованого біля смт Малокатеринівка Запорізького району Запорізької області, де передав заздалегідь обіцяну грошову винагороду за здійснення ОСОБА_8 підпалу будинку потерпілої ОСОБА_5 ..

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні до потерпілої ОСОБА_5 , здійснив організацію вчинення злочину та керування його підготовкою та вчиненням, і здійснив всі необхідні дії, направлені на умисне знищення та пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

Згідно Акту про пожежу від 14.07.2017 р, в дачному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , пожежею пошкоджено стіни гаражу, ворота гаражу, стіни 2-го поверху будинку, бетонні плити перекриття.

Відповідно до висновку експерта за № 35/10.8/610 від 28.12.2017, осередок виникнення пожежі, яка сталася 13.07.2017, знаходився всередині прибудованого до будинку гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Причиною виникнення пожежі є занесення джерела запалювання до осередку виникнення пожежі.

У результаті умисних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 223363 гривень згідно звітів про оцінку майна за №РВ-170711-001 від 11.07.2017, та за №РВ-171116-001 від 16.11.2017.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.27 ч.2 ст.194 КК України, як організація вчинення злочину, керування його підготовкою та вчиненням, умисне знищення та пошкодження чужого майна шляхом підпалу.
Відносно ОСОБА_8 матеріали провадження були виокремлені на підставі ухвали від 16.10.2019 року та особу оголошено в розшук, а провадження відносно нього зупинено.

Потерпіла ОСОБА_5 по обставинах правопорушення пояснила, що 13.07.2017 року прокинулась в своєму будинку АДРЕСА_2 . Вона спала на 2 поверсі.

Від пожежі було пошкоджено стіни гаражу, ворота гаражу, стіни 2-го поверху будинку, бетонні плити перекриття. Вона пов*язує підпал, що було скоєно зі своєю діяльність голови садівничого кооперативу "Мукомол". Для оцінки пошкодженого майна вона звернулась до "Правобережної товарної біржі" та отримала звіти про оцінку майна. Інших доказів спричинення їй матеріальної шкоди, переліку майна та його оцінки не має.

ОСОБА_8 в скоєнному розкаявся, приходив просити пробачення. ОСОБА_6 жодного розкаяння не висловив.

Провину в скоєному правопорушенні ОСОБА_6 фактично не визнав. Надаючи покази по обставинах справи постійно змінював їх, зазначив, що шкодує про наслідки, оскільки його умисел був направлений на інші дії, а виконавець на свій розсуд виконав його прохання.

Щодо обставин скоєного правопорушення пояснив наступне:

З ОСОБА_8 він познайомився випадково та давно. З ОСОБА_5 у обвинуваченого склалися дуже неприязні стосунки, оскільки вона звинувачувала його в тому, що він як голова сусіднього садівничого товариства викрадав електроенергію, цькувала його. Навесні 2017 року він почув скарги ОСОБА_5 на те, що у неї постійно виникають неприємності, пов*язані з головуванням в кооперативі, та вирішив цим скористатися. Вирішив, що їй необхідно допомогти прийняти рішення піти з посади. В розмові з ОСОБА_8 розповів про неприязні стосунки та їх причину. Запропонував підпалити майно ОСОБА_5 , для того, щоб це її налякало. Назвав адресу. ОСОБА_8 спитав за бензин і ОСОБА_6 пообіцяв дати його. При цьому ОСОБА_8 за виконання роботи вимагав 3000 грн. Наступного дня ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зателефонували один одному. Та ОСОБА_6 виніс в умовне місце 2 літрову пластикову ємність з бензином, яку наповнив з каністри, що знаходилась у нього на дачній ділянці. ОСОБА_6 розумів, що бензин це небезпечна речовина. Напередодні він ОСОБА_8 віддав як передплату 200 грн. Надаючи покази, ОСОБА_6 стверджував, що спосіб та місце підпалу не показував, тому що не знав розташування. Після підпалу ОСОБА_8 прийшов на зустріч з ОСОБА_6 , який спитав як це відбулося, а ОСОБА_8 повідомив, що ходив підпалювати не один, а з приятелем. ОСОБА_6 стверджує, що не мав умислу на пошкодження майна. Залучив до події ОСОБА_8 , дав йому бензин, сплатив за виконану роботу, але план дій та строк виконання не оговорював, не керував скоєнням та підготовкою злочину. Навіщо віддав винагороду пояснити не зміг. З актом про пожежу не згоден, але чому та в якій частині пояснити не зміг. ОСОБА_6 наполягав, що він пропонував ОСОБА_8 невелике вогнище, щоб налякати ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 вийшов за рамки, підпалив будинок з гаражем. Оскільки вони з приятелем були нетверезі, бутиль з бензином перекинувся та бензин залився під гараж.

ОСОБА_6 щодо цивільного позову погодився лише з матеріальною шкодою в 10 000 грн, та моральною шкодою в 2000 гривень.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_8 , провадження відносно якого, у зв*язку з його перебуванням у розшуку було виокремлено, який пояснив наступне:

ОСОБА_12 дати скоєння правопорушення та пов*язаних з цим подій ОСОБА_8 не пам*ятає. ОСОБА_6 знає давно, а ОСОБА_5 до скоєння правопорушення знав лише в обличчя. ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 та запропонував заробити грошей. Вони зустрілися в обумовленому місці. ОСОБА_6 розповів про неприязні стосунки з ОСОБА_5 та причину неприязні, запропонував підпалити майно ОСОБА_5 за що ОСОБА_8 заробить гроші. ОСОБА_8 погодився та просив надати гроші одразу, але ОСОБА_6 сказав, що надасть гроші після виконання роботи, а якщо той не погодиться, він знайде іншого виконавця. ОСОБА_6 просив підпалити майно разом з ОСОБА_5 , так щоб вона також згоріла. Але ОСОБА_8 на вбивство не погодився, сказав що буде чекати, коли вдома нікого не буде. ОСОБА_6 сказав, що віддасть гроші, після виконання. Повідомив, що в дворі немає собаки, назвав адресу, сказав, що надасть бензин. ОСОБА_6 вирішив помститися ОСОБА_5 , як голові садівничого товариства.

ОСОБА_8 наполягав, що ОСОБА_6 просив підпалити дачу ОСОБА_5 разом з нею. Частину грошей ОСОБА_6 надав одразу. Час виконання підпалу не обумовлювався. ОСОБА_8 стверджував, що підбирав час, коли на його думку, ОСОБА_5 була відсутня. Після того, як ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_6 на наступний день той дав бензин в 2 літровій пластиковій ємності.

Після події наступного дня ОСОБА_6 був в курсі, та сказав, щоб ОСОБА_8 прийшов за боргом. ОСОБА_6 в обумовленому місці передав ОСОБА_8 гроші в сумі 3000 грн.

ОСОБА_8 стверджував, що він підпалював гараж, що прибудований до будинку. Він відчинив двері гаражу, що не був замкнений на замок, облив бензином речі, підпалив сірник, кинув його, та зачинив двері. Було приблизно 23-00 години. Всі завдання ОСОБА_6 свідок виконав. За виконану роботу він бажав більше грошей, але ОСОБА_6 сказав, що не має більше, а якщо ОСОБА_8 не погодиться, він знайде іншого виконавця. Про те, що ОСОБА_5 відсутня в будинку ОСОБА_8 повідомив охоронець садівничого товариства. Перед тим як вчинити підпал, ОСОБА_8 покликав ОСОБА_5 , йому ніхто не відповів, тоді він переліз через металевий паркан, підійшов до гаражу, відчинив двері, що не були на замку, розлив бензин внутрі гаражу, запалив сірник та кинув. Все спалахнуло одразу, там були старі меблі, віконні рами. ОСОБА_8 стверджував, що не бачив, що гараж прибудований до будинку. Таких наслідків не очікував.

Про події ОСОБА_8 розповів своїй матері, яка перебуває за кордоном. Звідки з*явилися записи його мобільних перемовин з матір*ю йому не відомо. Він таких записів не робив та дозволу на їх використання нікому не давав.

Також ОСОБА_8 на запитання суду розповів, що оскільки ОСОБА_6 провину свою на досудовому слідстві не визнавав, йому працівниками поліції було запропоновано за допомогою спецобладнання спровокувати ОСОБА_6 на визнання. Про відповідальність, порядок використання , згоду на використання ОСОБА_8 не надавав.

У потерпілої перепросив пробачення.

Провина ОСОБА_6 також підтверджується показами допитаних в ході судового розгляду свідків.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що знайомий з ОСОБА_11 з 2011 року, а з потерпілою ОСОБА_5 знайомий з 2015 року. Стосунки дружні. Свідок стверджував, що він був свідком пожежі, а потім знайшов хто це зробив. Повноважень на розшук він не мав та не має. Також повідомив, що у зв*язку з тим, що отримав травму хребта довгий час був прикованим до ліжка, та не пам*ятає деяких подій. 13.07.2017 року він чергував в сторожці, підробляв. У вечері близько 23-00 години до нього в сторожку приходили 2 чоловіки, серед яких був ОСОБА_8 , вони розмовляли. Через деякий час сусід, що поживає недалеко від сторожки прибіг та просив допомоги, вони побачили пожежу у потерпілої. Свідок переліз через паркан і допомагав тушити пожежу. Приїхали пожежні, але все було марно. ОСОБА_13 стверджував, що за грошову винагороду він знайшов чоловіка, який дав йому інформацію, хто зробив підпал, хто замовник та хто виконавець. Цю інформацію свідок передав поліції. На його очах практично згорів будинок.

Підпал здійснив ОСОБА_8 , а чоловік, якому ОСОБА_8 це розповів, розповів свідкові. Мати Іванілова зв*язазась зі свідком ОСОБА_13 оскільки ОСОБА_8 залишив їй його номер телефону. Вона непокоїлась за сина. ОСОБА_13 просив, щоб вона сама спитала у ОСОБА_8 , що відбулося. Прізвище чоловіка, який повідомив свідкові подробиці він не знає, він раніше судимий, проживав з ОСОБА_8 на одній дачі. Через два дні після події до свідка приходив ОСОБА_8 , а чоловік, прізвище якого свідку не відомо, поскаржився, що ОСОБА_8 не поділився з ним грошима, які вони отримали за підпал. Чоловік розповів, що ОСОБА_8 підпалював, а він був спостерігачем за навколишньою обстановкою. ОСОБА_6 передав гроші ОСОБА_8 .

Мати ОСОБА_8 телефонувала, розшукувала його, телефонні розмови з сином записувала та пересилала свідкові з метою допомогти ОСОБА_8 не потрапити до місць позбавлення волі. Записи свідок прослухав у слідчого. На записах ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Записи розмов свідок передавав слідчому приблизно в серпні 2017 року.

ОСОБА_13 повідомив, що розмовляв з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вони визнавали, що здійснили підпал. Зі слів ОСОБА_8 , він все визнавав та давав покази.

ОСОБА_6 визнавав, що бажав налякати потерпілу.

Телефон який оглядав слідчий свідок не зберіг.

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що проживає з чоловіком в кооперативі "Мукомол". З Горбанем та ОСОБА_16 знайома по характеру роботи кооперативу. 13.07.2017 року відбулася пожежа у ОСОБА_5 приблизно в 23.00 годині. ОСОБА_5 зателефонувала та сказала, що горить у неї будинок. Свідок викликала поліцію. В 5-30 годині ОСОБА_15 прибігла до ОСОБА_5 та побачила результати. Свідок вважає, що ОСОБА_6 скоїв правопорушення, у зв*язку з тим, що господарський спір СТ, яким він керував програний. Він вимагав підключення СТ "Аврора" до електроенергії. Особисто від ОСОБА_6 на свою адресу та адресу ОСОБА_5 свідок не чула. В останнє до підпалу ОСОБА_6 свідок бачила в 20-х числах травня на території товариства.

Свідок ОСОБА_17 повідомила, що з ОСОБА_5 у неї відносини сусідські. ОСОБА_5 постійно проживає на території СТ "Мукомол", є головою. 13.07.2017 року у свідка в гостях була сестра. Вони почули трескіт, як від петард. Сусід повідомив, що виникла пожежа, і він викликав пожежних. ОСОБА_5 кликала на допомогу. Приїхали пожежні, але в кооперативі була відсутня вода. Тушили довго, тому що їздили за водою. В пожежі згоріло все майно. Причина пожежі відома комісії. При будинку прибудований сарай-гараж, впритул. До пожежі свідок якось була в будинку. Бачила будівельні матеріали. Сам кооператив огороджений, як і ділянки.

Судом було досліджено письмові докази, а саме:

Згідно витягу з ЄРДР № 0001075 від 20.07.2017 року за заявою ОСОБА_5 за ст.194 ч.2 КК України відкрито кримінальне провадження. (т.2 а.с.4).

Згідно з актом про пожежу від 14.07.2017 року комісія за участі головного інспектора ОСОБА_18 , власниці будинку ОСОБА_5 та сусідки ОСОБА_19 склала акт про пожежу, що виникла 13.07.2017 року о 22-07 (орієнтовно) за адресою АДРЕСА_3 в прибудованому гаражі. Пожежу виявлено о 22-15 ОСОБА_19 та повідомлено підрозділ ДСНС України. Пожежу ліквідовано 14.07.2017 року о 01 годині 00 хв. Згідно акту пожежею знищено дах прибудованого гаражу, будівельні матеріали, меблі, віник, домашні речі, садовий інвентар; дах будинку, перекриття 2 поверху, вікна 2 поверху, домашні речі, документи, побутова техніка, телевізор ноутбук, меблі, двері, підлога 2 поверху, облицювання стін 2 поверху. Пожежею пошкоджено стіни гаражу, ворота гаражу, стіни 2 поверху будинку, бетонні плити перекриття. Прямі збитки орієнтовні 500 000 грн. побічні збитки встановлені 590000 грн. Ймовірна причина пожежі занос джерела запалювання ззовні (підпал). ( т.2. а.с. 6-7).

Згідно протоколу огляду від 20.07.2017 року за участі ОСОБА_5 проведено огляд за адресою АДРЕСА_3 . (т.2 а.с.9-13).

Згідно висновку експерта № 35/10.8/610 від 28.12.2017 року проведено дослідження обставин виникнення та поширення пожеж і дотримання вимог пожежної безпеки осередок виникнення пожежі, яка сталася 13.07.2017 року знаходився в середині прибудованого до будинку гаражу розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Причиною виникнення пожежі є занесення джерела запалювання до осередку виникнення пожежі. (додаток ілюстративна таблиця) (т.2 а.с.15- 23).

Прокурором в якості доказу надано протокол огляду від 06.10.2017 року мобільного телефону ОСОБА_13 , який оглянутий в його присутності слідчим одноособово без участі понятих та спеціалістів. Метою такого огляду є вилучення і копіювання медіа-файлів, що містять розмови між ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , а також розмови між ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , та містять інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення. Слідчим проведено безпосередній огляд медіафайлів загальною кількістю 84. З метою їх збереження здійснено їх запис на лазерний диск. Конверт з диском з аудіофайлами, скопійованими з мобільного телефону ОСОБА_13 в його присутності долучено до матеріалів кримінального провадження. Огляд фіксувався на фотокамеру з функцією відеозапису. (т.2 а.с. 24-36). Три диски з відеозаписом огляду мобільного телефону долучені до протоколу огляду в конверті без поміток та зазначень. (т.2 а.с.37).

Підставою для вилучення та огляду телефона ОСОБА_13 стала ухвала слідчого судді від 22.09.2017 року про тимчасовий доступ до речей і документів (т.2 а.с.47-48) , а саме мобільного телефону ОСОБА_13 , що містять медіафайли розмов між ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , а також між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Згідно з протоколом від 06.10.2017 року слідчий на підставі ухвали тимчасово вилучив у ОСОБА_13 телефон. (т.2 а.с.49-52).

Згідно постанови слідчого від 06.10.2017 року речовим доказом по провадженню. Визнано СД-диск з аудіофайлами розмов між ОСОБА_8 та ОСОБА_20 (т.2 а.с.38, 39).

Згідно протоколу про результати проведення негласної слідчої розшукової дії встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 17.10.2017 року слідчий ОСОБА_23 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області отримав дозвіл на аудіо-відео контроль особи, а саме ОСОБА_6 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 . Згідно протоколу отримано інформацію, яка представляє оперативний інтерес та має значення доказу за кримінальним провадженням. (т.2 а.с.41). Зазначений протокол не містить опису інформації, які саме дії з аудіо-відеоконтролю здійснювалися в протоколі не відображені. Огляд диску не проводився. На окремому аркуші міститься конверт з ДВД диском з відеозаписом проведення НСРД аудіо-відео контроль особи відносно ОСОБА_6 (т.2 а.с.42).

Відповідно до постанови слідчого від 20.03.2018 року ДВД диск з результатами без огляду долучено до матеріалів провадження як речовий доказ. (т.2 а.с.43).

Прокурором надано протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 29.01.2018 року згідно з яким оперуповноважений СКП Запорізького РВП на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_24 від 04.09.2017 року щодо проведення негласної слідчої розшукової дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме з номера оператора мобільного зв*язку "Київстар" НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , що мешкає за адресою АДРЕСА_4 . Оперативний працівник зазначив, що ним встановлено та виявлено інформацію, яка представляє оперативний інтерес під час проведення негласної слідчої розшукової дії. Інших відомостей, щодо змісту вказаної слідчої дії в протоколі не має. До протоколу на окремому аркуші в конверті надано ДВД диск за результатами проведення НСРД відносно ОСОБА_8 , який без огляду постановою слідчого від 20.03.2018 року визнано речовим доказом. (т.2 а.с.44-46).

В якості доказу до матеріалів провадження в суді прокурором було надано протокол огляду від 05.10.2017 року. З постановою про визнання речовим доказом 3 двд дисків з відеозаписом допиту свідка Дадики від 05.10.2017 року та зазначеними відеозаписами, що знаходяться в конвертах на аркушах справи.

В ході дослідження доказів по провадженню, суд, вислухавши думку учасників прийшов до висновку, що зазначений протокол та відеозаписи не можуть бути використані в суді та не є допустимими та належними доказами, та підлягають визнанню недопустимими та виключенню зі складу доказів, оскільки суд сприймає покази свідків безпосередньо в судовому засіданні, не приймаючи заздалегідь відібрані покази як беззаперечні. (т.2. а.с.53-57).

На підтвердження спричинення майнової шкоди потерпілій обвинуваченням надано звіт про оцінку майна № РВ-171116-001, що зроблений на замовлення ОСОБА_5 "Правобережною товарною біржею". Відповідно до звіту ринкова вартість садового будинку площею 106,4 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_2 на 16.11.2017 року становить 39445 гривень. Оцінка проводилась порівняльним підходом. (т.2 а.с.60-75).

Також на підтвердження спричинення майнової шкоди потерпілій обвинуваченням надано звіт про оцінку майна № РВ-170711-001, що зроблений на замовлення ОСОБА_5 "Правобережною товарною біржею". Відповідно до звіту ринкова вартість садового будинку площею 106,4 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_2 на 11.07.2017 року становить 262808 гривень. Оцінка проводилась порівняльним підходом. (т.2 а.с.76-91).

Судом також зазначено, що звіти виготовлялися в день замовлення, не мають відмінностей, проводилися однією особою.

Прокурором також 17.11.2021 року в якості доказів було надано клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль особи, від 26.09.2017 року, яке погоджено з прокурором ОСОБА_25 . Гриф секретності знято18.05.2020 року. (т.3 а.с.51-54).

Згідно з дорученням від 05.10.2017 року відносно ОСОБА_6 проводився ауді-відео контроль особи. (т.3 а.с.55). Гриф секретності знято 11.05.2020 року.

Також надано клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 14.08.2017 року. Зняття інформації передбачалося з мобільного номеру, що належав ОСОБА_8 строком на 60 діб. Гриф секретності з клопотання знято 18.05.2020 року. (т.3 а.с.56-59).

Згідно з дорученням від 05.09.2017 року зняття інформації доручається з мобільних номерів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 (з номерів МТС та Київстар). Вказане доручення розсекречено 11.05.2020 року. (т.3 а.с.60).

Згідно Ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області 04.09.2017 року надано дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії із втручанням у приватне спілкування: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з номеру оперетора мобільного зв*язку який належить ОСОБА_8 строком на 60 днів. Гриф секретності знято 06.07.2020 року. (т.3 а.с.62-65).

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області від 05.10.2017 року надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтроль ОСОБА_6 строком на 30 днів. Гриф секретності знято 06.07.2020 року. ( т.3 а.с.66-69).

Відповідно до діючого КПК України аудіо-, відеоконтроль особи (ст.260 КПК України) полягає в негласній (без відома особи) фіксації та обробці із використанням технічних засобів розмови цієї особи або інших звуків, рухів, дій, пов`язаних з її діяльністю або місцем перебування тощо.

Зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж полягає в негласному проведенні із застосуванням відповідних технічних засобів спостереження, відбору та фіксації змісту інформації, яка передається особою, а також одержанні, перетворенні і фіксації різних видів сигналів, що передаються каналами зв`язку (знаки, сигнали, письмовий текст, зображення, звуки, повідомлення будь-якого виду).

При цьому в протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій конкретні дії не зазначені. Також не зрозуміло суду, а прокурор не пояснив в судовому засіданні на підставі чого доручення в порядку ст.40 КПК України видавалося слідчим на зняття інформації у особи та з номерів без належного дозволу суду.

Відповідно до Інструкції від 16.11.2012 № 114/1042/516/1199/936/1687/5 про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні доручення повинно бути мотивованим, містити інформацію, яка необхідна для його виконання, чітко поставлене завдання, що підлягає вирішенню, строки його виконання, визначати конкретного прокурора, якому слід направляти матеріали в порядку, передбаченому ст.252 КПК України. Оперативний підрозділ не має права передоручати виконання доручення іншим оперативним підрозділам.

У дорученні також може визначатись порядок взаємодії між слідчим, прокурором і уповноваженим оперативним підрозділом, а також терміни складання протоколів про хід і результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії або її проміжного етапу.

Але надані прокурором в якості доказів доручення таких зазначень не мають.

Контроль за дотриманням строків і повноти виконання доручення слідчого, прокурора здійснюється начальником уповноваженого оперативного підрозділу.

Начальник уповноваженого оперативного підрозділу приймає рішення шляхом накладення резолюції на рапорті стосовно можливості направлення протоколу та додатків до нього прокурору чи вжиття заходів до належного виконання доручення.

Протокол та додатки до нього не пізніше 24 годин після складання надаються прокурору, зазначеному в дорученні.

Начальник уповноваженного оперативного підрозділу не визначений, як не визначений прокурор, якому необхідно надавати протокол та додатки до нього.

Правила викладені в Інструкції щодо фіксації результатів негласних слідчих (розшукових) дій та дослідження інформації взагалі не виконані.

Після завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України.

Таке рішення оформлюється постановою прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що погоджується керівником прокуратури.

До розсекречених матеріалів доступ надається разом з іншими матеріалами досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України.

Особа, конституційні права якої були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження (ст.253 КПК України).

Матеріали не були надані в порядку ст.290 КПК України після закінчення досудового розслідування з усіма матеріалами для ознайомлення. Розсекречені лише в 2020 році, а надані суду на його вимогу лише в листопаді 2021 року.

А тому суд приходить до висновку, що вони не можуть бути використані в суді як докази обвинувачення та повинні бути виключені зі складу доказів.

Проаналізувавши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 .

Невизнання ним своєї провини та постійну зміну показів суд відносить до способу уникнути відповідальності.

Суд розглядає обвинувачення в межах обвинувального акту, а тому питання про необхідність притягнення до відповідальності інших осіб, що приймали участь в скоєнні правопорушення виходить за межі розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановлював правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає частину їх допустимими.

Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази, що визнані судом допустимими прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними.

Суд критично відноситься до відомостей, повідомлених свідком ОСОБА_13 , тому, що він повідомив, про те, що мав проблеми зі здоров*ям, що є причиною того, що він не пам*ятає деяких подій. Окрім того, з пояснень свідка він є особою, що знаходиться на оперативному зв*язку з органами поліції, а тому може бути заінтересованою особо.

Під час судового розгляду суд дослідив документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліку у наркологічному та психіатрічному диспансері та інших обліках), є інвалідом 2 групи, думку потерпілої щодо призначення самого суворого покарання, характеризуючі особистість обвинуваченого раніше до відповідальності не притягався, має постійне місце реєстрації та проживання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено, хоча прокурор пом*якшуючою обставиною вважає щире каяття, якого ОСОБА_6 за час розгляду справи не виявив.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 67 КК України до обставини, яка обтяжує покарання, прокурор відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку. Але суд не погоджується з вказаним, оскільки враховує вік потерпілої на момент скоєння правопорушення (64 роки) та вік самого обвинуваченого, якому на момент скоєння злочину було 63 роки. А тому суд вважає, обставин, що обтяжують покарання встановлено не було.

Враховуючи особистість ОСОБА_6 , конкретні обставини кримінального провадження, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та стан здоров*я обвинуваченого, про що свідчать надані суду копії лікарської документації, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо без ізоляції його від суспільства, слід призначити покарання з випробуванням. Саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування збитків завданих, злочином, а саме, матеріальної шкоди у розмірі 223363 грн. та моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому, відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленум Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.194 КК України, на думку суду, повністю доведена. Потерпіла обґрунтувала спричинену моральну шкоду тим, що вона зазнала страждань у зв`язку з втратою майна, переляком, внаслідок чого змінився її звичайний уклад життя, емоційний стан. Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, спричинення хвилювання у зв`язку з тим, що обвинувачений тривалий час не відшкодовує шкоду та взагалі навіть не вибачився.

Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України, вважає позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди такими, що повністю підлягають задоволенню у сумі 150 000 грн.

Що стосується відшкодування матеріальних збитків, суд вважає, що позов потерпілої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як зазначає ОСОБА_5 у позові їй була завдана матеріальна шкода на загальну суму у розмірі 523363 грн., але на підтвердження суми шкоди надано лише звіт про оцінку майна № РВ-171116-001, що зроблений на замовлення ОСОБА_5 "Правобережною товарною біржею". Відповідно до звіту ринкова вартість садового будинку площею 106,4 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_2 на 16.11.2017 року становить 39445 гривень. Оцінка проводилась порівняльним підходом. (т.2 а.с.60-75).

А на підтвердження наявності такого майна є звіт про оцінку майна № РВ-170711-001, що зроблений на замовлення ОСОБА_5 "Правобережною товарною біржею". Відповідно до звіту ринкова вартість садового будинку площею 106,4 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_2 на 11.07.2017 року становила 262808 гривень. Оцінка проводилась порівняльним підходом. (т.2 а.с.76-91).

Експертне дослідження оцінки вартості майна не проводилося взагалі. Звіти про ринкову вартість не можуть слугувати доказом вартості та наявності майна, що було пошкоджено. А тому суд вважає, що обраний шлях захисту свого порушеного права ОСОБА_5 є помилковим.

Жодних чеків та квитанцій щодо вартості та відновленні суду не надано.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову щодо стягнення матеріальної шкоди. Разом із тим, суд роз`яснює, що підстави відмови у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_5 , за умови усунення недоліків не позбавляють права останньої звернутися із аналогічним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 2974,40 грн. за залучення експертів на проведення судової пожежно-технічної експертизи.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідками про витрати на проведення експертизи № 35/10.8/610 від 28.12.2017 року, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 373-374, 376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.194 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно вимог ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесятдвадцять тисяч) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2974 грн. 40 коп. за залучення експертів на проведення судової пожежно-технічної експертизи.

До набрання вироку законної сили ОСОБА_6 запобіжний захід не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1