УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2022 року

м. Київ
справа № 589/2787/20
провадження № 51-4500ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 27 травня 2022 року про повернення апеляційної скарги на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
встановив:
Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухвалою від

21 березня 2022 року задовольнив клопотання прокурора про продовження

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2022 року.
Обраний ухвалою слідчого судді забіжний захід у вигляді тримання під вартою,

12 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено на підставі

ч. 6 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 27 травня 2022 року повернуто апеляційну скаргу на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , як таку, що не підлягає розгляду у цьому суді.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, обвинувачений звернувся з касаційною скаргою. Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Указує на те, що повертаючи його скаргу, апеляційний суд постановив рішення без урахування положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципів судочинства.
Зазначає, що про продовження строку тримання під вартою йому було повідомлено усно в слідчому ізоляторі, він та його захисник не брали участі в судовому засіданні.
Перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , наведені у касаційній скарзі, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.
Положеннями ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як убачається зі змісту ухвали, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 , суд послався на те, що обраний ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено обвинуваченому на підставі ч. 6 ст. 615 КПК, а тому це рішення оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Зокрема в цій статті встановлено особливий режим досудового розслідування та продовження строків тримання під вартою під час судового провадження в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України. Відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважаться продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Тобто продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в таких випадках здійснюється за клопотанням прокурора без ухвалення судового рішення судом першої інстанції, а тому не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ст. 392 КПК.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції.
Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку, який встановлює особливий режим судового розгляду в умовах воєнного стану, прийняв законне рішення про повернення його апеляційної скарги.
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції за доводами касаційної скарги ОСОБА_4 .
Слід також зазначити, що скасування клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить обвинувачений, не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
Ухвала апеляційного суду є достатньо вмотивованою та в повній мірі узгоджується з вимогами ст. 419 КПК.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Сумського апеляційного суду від

27 травня 2022 року про повернення апеляційної скарги на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3