Номер провадження: 11-кп/813/422/22
Справа № 522/3249/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001727 від 02.03.2016 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
встановив:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та їй призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також ОСОБА_8 визнана невинною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ст. 15 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдана у зв`язку з не доведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині обґрунтованості обвинувачення за кваліфікацією дій, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 прокурор ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
До початку судового розгляду від обвинуваченої ОСОБА_8 надійшло клопотання в якому вона просить змінити їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити з під варти.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали подане клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Статтею 12 КК України передбачено, що злочини, які інкримінуються обвинуваченій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187КК України відносяться до категорії особливо тяжких, за вчинення одного з яких передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про існування ризику переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_8 в разі визнання її виною.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.93 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_8 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, у більшості випадків за скоєння тяжких злочинів, що свідчить про стійкий та систематичний характер її протиправної поведінки.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Таким чином з огляду на тяжкість злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , наявність ризиків можливого переховування обвинуваченої від суду та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, а також з урахуванням існування у даній справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, апеляційний суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченої до набрання вироком законної сили є найбільш прийнятним за наявних умов, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановлених у даному провадженні ризиків, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин, керуючись статтями 117, 350, 395,399 418, 419 КПК України апеляційний суд,

постановив:

У задоволені клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4