Справа № 404/1934/17
Номер провадження 1-кс/404/1602/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 розглянувши в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001126 від 28.07.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просила:

- скасувати арешт нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , накладений на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_6 від 30.03.2017 року (справа №404/1934/17, провадження 1-кс/404/597/17) по кримінальному провадженню №0001126.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 30.03.2017 року ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда в рамках кримінального провадження №0001126від 28.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358КК України, накладено арешт на квартиру, АДРЕСА_1 , власником якої зареєстрована ОСОБА_3 з забороною розпоряджатися нею.
Так, ОСОБА_3 стверджує, що наявність арешту на належну їй квартиру порушує її конституційні права на вільне користування своєю власністю. Крім того, вказала на відсутність законних підстав для продовження існування зазначеного заходу забезпечення.

В судовому засіданні - 20.07.2022 року ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали, та вказали на наявність підстав для його задоволення. Крім того, під час розгляду клопотання адвокат просила встановити місце перебування потерпілої особи - ОСОБА_8 .

В зв`язку з чим, було оголошено перерву для направлення відповідного запиту до КНП «Обласна клінічна лікарня КОР», зважаючи на наявність інформації в матеріалах кримінального провадження про поміщення такої особи на лікування до вказаного лікувального закладу.

Наступне судове засідання призначене на 04.08.2022 року відкладене на 18.08.2022 року, у зв`язку з надходження інформації з КНП «Обласна клінічна лікарня КОР», що ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні з 13.02.2015 року по 06.06.2018 року та була виписана у заклад соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади. Зважаючи на це, слідчим суддею надіслано запит до Кропивницького психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням з вимогою надати інформацію, чи перебуває у такому закладі зазначена особа, чи визнано її недієздатною або обмежено дієздатною, в разі призначення їй опікуна чи піклувальника, надати його анкетні та контактні дані.

На 18.08.2022 року на 11-00 год. не надійшло відповіді на запит слідчого судді, в зв`язку з чим було відкладено розгляд клопотання на 14.09.2022 року.

14.09.2022 року ініціатор клопотання в судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату та час розгляду клопотання належним чином.

Прокурор, в судовому засіданні - 20.07.2022 року проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечила. Погодилась з доводами представника ініціатора клопотання, про необхідність встановлення місця перебування потерпілої особи.

В судове засідання 14.09.2022 року прокурор не з`явилась, про дату та час розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Крім того, на запит слідчого судді 19.07.2022 року слідчим СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 надіслано письмові заперечення на клопотання ОСОБА_3 та надано на запит слідчого судді матеріали кримінального провадження №0001126, для огляду.

Так, згідно до письмових заперечень слідчого вказана квартира визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а також є предметом злочинного посягання. Крім того, слідчим зазначено, що досудове розслідування кримінального провадження №0001126 триває, відтак в разі зняття арешту з нерухомого майна, що є речовим доказом та об`єктом злочинного посягання, неможливо буде продовжувати досудове розслідування та забезпечити збереження речового доказу.

Заслухавши пояснення ініціатора клопотання, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0001126 від 06.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, знаходяться матеріали досудового розслідування №0001126 від 28.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 190 КК України

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30.03.2017 року клопотання слідчого СВ Кропивницького НП в Кіровоградській області по матеріалам кримінального провадження 0001126 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України - задоволено частково та накладено арешт з забороною розпоряджатись квартирою, АДРЕСА_1 , власником якої зареєстрована ОСОБА_3 . При цьому, відмовлено у задоволенні вимог слідчого про заборону користування житловим приміщенням.

Згідно до фабул витягів з ЄРДР:

28.01.2017 року до чергової частини Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від начальника КП «ЖЕО № 1 КМР» ОСОБА_10 про те, що невідомі особи, шахрайським шляхом заволоділи квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , спричинивши матеріальну шкоду в особливо великих розмірах;

01.03.2017 року до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява ОСОБА_11 , згідно до якої: ОСОБА_12 уклав договір купівлі продажу з ОСОБА_13 з використанням завідомо підробленою довідкою КП ЖЕО №1 КМР, в якій зазначив, що право власності на предмет договору, а саме квартиру, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_2 належить йому.

В ході досудового розслідування встановлено, що власником і фактичним володільцем нерухомого майна, - квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 , 1954 року народження, яка з 13.02.2015 року перебуває на тривалому лікуванні в КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні», та з того часу жодних правочинів, щодо володіння, користування чи розпорядження її квартирою, не вчиняла. Про те, що її квартира продана та в неї є інші власники, їй стало відомо від працівників правоохоронних органів.

Крім того, встановлено, «нового власника» вищевказаної квартири ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу від 20.01.2017 року. В наданому договорі купівлі-продажу було зазначено, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , (надалі Продавець), від імені та в інтересах, якої діє ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: с. Григорівка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом штату Орегон ОСОБА_15 , 18.02.2016 року (представник Продавця) та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 (надалі Покупець), уклали даний договір, за яким Продавець в особі Представника продавця, продала квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_17 .

Відповідно до інформації з Кропивницького психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням від 17.08.2022 року №33: згідно путівки виданої Департаментом соціального захисту населення №66 від 31.05.2018 року ОСОБА_8 зарахована на повне державне утримання до психоневрологічного відділенні інтернату з 07.06.2018 року. Інформація щодо визнання вказаної особи недієздатною або обмежено дієздатною в особовій справі відсутня.

З ЄДРСР також встановлено, що ОСОБА_8 не визнавалась в судовому порядку недієздатною або обмежено дієздатною.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

В ході судового розгляду клопотання про скасування арешту майна заявником жодним чином не доведено того, що арешт на майно було накладено необґрунтовано, або що в подальшій дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Посилання заявника на обмеження прав, власника вищевказаного майна не можуть бути підставою для скасування арешту, оскільки майно на яке накладено арешт є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Норма ст. 174 КПК України пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, його захисника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Так, заперечуючи проти задоволення клопотання слідчий у своїй письмовій заяві вказав, що в ході проведення досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що вилучене майно є об`єктом злочинного посягання, а також визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

До матеріалів клопотання з вимогою скасувати арешт на житло, ОСОБА_3 не долучила копії судового рішення про визнання за нею права власності на арештоване нерухоме майно. Добросовісність поведінки покупця ОСОБА_3 під час придбання нею житла, яке відбулось без згоди власника і потерпілої у цьому кримінальному провадженні не може бути беззаперечною обставиною, яка повинна бути врахована при накладенні чи скасуванні арешту на нерухоме майно.

Зважаючи на викладене, продовження дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, узгоджується з вимогами п.1 ч. 1 ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Крім того, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово ініціювала звернення до слідчих суддів Кіровського районного суду міста Кіровограда про скасування арешту з означеної квартири, проте у їх задоволенні було відмовлено.
Однак, з моменту прийняття таких рішень, не змінились умови, підстави та обставини даного кримінального провадження.

Відтак, слідчому судді не надано доказів щодо завершення досудового розслідування та доказів, які б могли беззаперечно підтвердити відсутність подальшої потреби у накладенні арешту на зазначене майно.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені обставини при накладенні арешту не спростовано та не доведено, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна втратив свою актуальність та підстави.
Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001126 від 28.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 131, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0001126 від 28.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України- відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1