ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2698/21

Провадження № 11-кп/4820/438/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 06 квітня 2022 року продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, по 10 червня 2022 року включно.
Продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні суду першої інстанції не було встановлено, а наведені обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просили скасувати ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 06 квітня 2022 року та постановити нову, якою обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на нього відповідних обов`язків. В разі залишення обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшити йому розмір застави до мінімального у 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Уважали, що вказане судове рішення є незаконним та необґрунтованим.
Звертали увагу, що прокурор з наведених ризиків по жодному не навів аргументів, що вони існують, а саме за наявних міцних соціальних зв`язків обвинуваченого вказує на слабкі соціальні зв`язки, а також зазначав, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, незважаючи, що свідки у кримінальному провадженні є працівники поліції, разом з тим до ризиків віднесено воєнний стан, хоча ст.177 КПК України такого ризику не передбачено.
Окрім того, посилались на те, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.
Зазначали, що судом першої інстанції не обґрунтовано належним чином, чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 .
Також прокурором не наведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та не надано жодного доказу на їх підтвердження.
Відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 може знищити, сховати, спотворити будь-яку річ, яка має значення у кримінальному провадженні, чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речові докази та документи, на які опирається сторона обвинувачення у клопотанні, вже знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, не взято до уваги те, що у ОСОБА_7 скрутний матеріальний стан та визначення альтернативи у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 грн, є для нього неспіврозмірним, а вказано, що зменшення розміру застави не забезпечить його належної процесуальної поведінки, яку, на думку сторони захисту, він не порушував і не мав наміру порушувати.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Установлено, що в провадженні Старокостянтинівського районного суду перебуває кримінальне провадження за №0000130 від 06 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 01 лютого 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 11 квітня 2022 року включно.
Прокурор у судовому засіданні суду першої інстанції заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ще на 60 днів, оскільки ризики, які існували на момент обрання даного запобіжного заходу не зменшились, тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні суду першої інстанції заперечили проти продовження строку тримання під вартою за недоведеністю стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та просили пом`якшити обраний запобіжний захід, зменшити розмір застави.
Колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Обґрунтовано взято до уваги, що санкцією ч.3 ст.369 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років з конфіскацією майна або без такої (тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення).
Ураховано, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжкого кримінального правопорушення, він раніше неодноразово судимий, проте належних висновків не зробив та продовжив свою злочинну діяльність під час іспитового строку.
Із зазначеного слідує, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажав дотримуватись закону та змінити свій спосіб життя, стати на шлях виправлення, схильний до вчинення правопорушень.
Установлено те, що до попереднього ув`язнення обвинувачений офіційно не працював, постійного доходу не мав, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.
Наведене надає можливість дійти до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 зможе залишити місце свого проживання, тим самим перешкоджати судовому провадженню, перебуваючи не під вартою може продовжити свою злочинну діяльність, впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не завершений.
Тому застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема зменшення розміру визначеної застави, на думку колегії суддів, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості вчиненого і встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам знаходячись на волі, переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Наведені обставини виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.
Тому, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційній скарзі стороною захисту підстави та обставини для зміни запобіжного заходу на більш м`який або зменшення розміру визначеної застави.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.29 Конституції України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини.

Обираючи чи продовжуючи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Доводи клопотання прокурора є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, містять достатні відомості, які слугують підставою для продовження застосування строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Водночас більш м`який запобіжний захід не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, в якому він обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не зменшилися.
Порушень вимог положень КПК України, які б були безумовною підставою для скасування рішення місцевого суду, судом апеляційної інстанції не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни ухвали місцевого суду.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3