Провадження №1-кп/761/2535/2022
В И Р О К
іменем України
01 липня 2022 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000992 від 01.06.2022 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Барабаш Приморського краю Російської Федерації, громадянки України, із повною загальною середньою освітою, незаміжню, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Положеннями статті 12 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, та статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН від 16 грудня 1966 року передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла; кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до статті 30 Конституції України (№ 254к/96-ВР від 28.06.1996) - кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду; у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до статті 13 «Недоторканність житла чи іншого володіння особи» КПК України (№ 4651-VI від 13.04.2012), - не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 233 «Проникнення до житла чи іншого володіння особи» КПК України (№ 4651-VI від 13.04.2012), - ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 233 «Проникнення до житла чи іншого володіння особи» КПК України (№ 4651-VI від 13.04.2012), - під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Незважаючи на кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, передбачену частиною 1 статті 162 КК України, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 червня 2022 року приблизно о 03 годині 55 хвилин, ОСОБА_3 перебувала поблизу житлового будинку АДРЕСА_3 . В цей час, перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_3 звернула свою увагу на відчинену кватирку у вікні до квартири АДРЕСА_4 та в неї виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до вказаного житла.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, 01 червня 2022 року приблизно о 04 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що її дії носять незаконний та протиправний характер, пролізла через кватирку вікна та незаконно проникла до частини житлової квартири АДРЕСА_5 , чим порушила недоторканність житла ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Після цього, дії ОСОБА_3 були помічені та зупинені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В подальшому, внаслідок цього, ОСОБА_3 залишилась у вказаній частині житлової квартири до прибуття співробітників поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно проникла до житла, чим вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обвинувачена ОСОБА_3 під час дізнання не оспорювала встановлені обставини і надала свою згоду на розгляд обвинувального акту за її відсутності, що підтверджується доданою до обвинувального акту заявою від 17.06.2022 року, в якій остання підтвердила час, місце, обставини і мету вчинення кримінального правопорушення. Беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

За вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_3 підлягає покаранню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є визнання вини та щире каяття.

Відповідно ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченої, яка не працює, є працездатною, раніше не судима. З огляду на відсутність джерела доходу у обвинуваченої та місця роботи суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді обмеження волі та зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України і застосуванням щодо неї вимог ст. 76 КК України.

Відповідно до правил ст.100 КПК України суд вирішує питання про речові докази.

Керуючись ст.371,373-374, 381-382 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк терміном в - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично зЧявлятися в цей орган для реєстрації.

Процесуальні витрати у розмірі 1201 (одна тисяча двісті одна) гривня 34 (тридцять чотири) копійки стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження, у порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1