ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/280/22 Справа № 700/690/21 Категорія: ч. 3 ст. 286-1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000833 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 31 січня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кам`яний брід Лисянського району Черкаської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , учасник бойових дій, раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 5 (п`ять) років.

Строк покарання вирішено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили та зараховано у даний строк термін його перебування під вартою з 07 по 08.09.2021.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь:

- Лисянської селищної ради Черкаської області витрати, понесені КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області на лікування потерпілого ОСОБА_10 у сумі 7 680 грн.;

- держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 3 432 грн. 40 коп.

Скасовано арешт на автомобіль ««Mazda 6» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 , володільцем якого являється ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді від 08.09.2021.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 07.09.2020 близько 02 год. 50 хв., в порушення вимог п.31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, зі змінами та доповненнями, керуючи автомобілем «Mazda 6» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 , експлуатація якого заборонена у зв`язку з тим, що товщина гальмових дисків передніх та задніх коліс не відповідає вимогам підприємства виробника, в темну пору доби рухаючись автодорогою від с. Яблунівка, проїжджаючи с. Тихонівку в напрямку с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області, в порушення вимог п. 2.9 а), 2.3 б), 12.1 ПДР перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу не врахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, поблизу с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області, на заокругленні автодороги вправо, не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя відносно напрямку свого руху, після чого з`їхав в лівий кювет відносно напрямку свого руху та в подальшому виїхав на поле де допустив перекидання керованого ним транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 , який сидів на задньому сидінні відносно руху транспортного засобу, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/801 від 22.09.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми живота з розривом тонкого кишечника та виходом вмісту кишківника в черевну порожнину і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів та могли виникнути під час дорожньо- транспортної пригоди 07.09.2021.

Пасажир ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05-9-02/252 від 20.09.2021, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми органів грудної клітки у вигляді розриву аорти, переломів ребер справа 3,4,5, крововиливу в жирову клітковину грудної клітки справа, закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розміщення печінки, крововиливів в м`які покрови склепіння черепа з внутрішнього боку, саден на обох колінних суглобах, правому стегні, синців на обох ліктьових суглобах, від яких загинула на місці пригоди. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмета) чи при ударі об такі предмети (предмет). Закрита травма органів грудної клітки у вигляді розриву аорти, переломів ребер справа 3,4,5, крововилив в жирову клітковину грудної клітки справа, закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розміщення печінки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечні для життя. Крововиливи в м`які покрови склепіння черепа з внутрішнього боку, саден на обох колінних суглобах, правому стегні, синців на обох ліктьових суглобах носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_11 є закрита травма органів грудної клітки у вигляді розриву аорти, що ускладнилась гострою крововтратою. Між закритою травмою грудної клітки, яка призвела до смерті, мається прямий причинний зв`язок та не виключає можливість виникнення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_11 внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

Пасажир ОСОБА_12 , яка сиділа на задньому сидінні ліворуч відносно руху транспортного засобу, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/800 від 22.09.2021, отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови, раною правої вушної раковини та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів та могли виникнути під час дорожньо транспортної пригоди 07.09.2021 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 31.01.2022 через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Зазначає, що судом у вироку не спростовано показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав частково та не погоджувався з тим, що під час керування транспортним засобом перебував в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, звертав увагу на те, що однією з причин ДТП була наявність туманності, яка позбавила його можливості вчасно виявити закруглення проїжджої частини.

Вказує, що судом не наведено переконливих доводів та безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про недопустимість доказів сторони обвинувачення, а саме: висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 24 від 07.09.2021, який, відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КПК України, не входить до переліку процесуальних джерел доказів у кримінальному провадженні, а сам огляд проведений поза межами порядку, установленого «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», в тому числі, більше ніж через дві години після ДТП; протоколу отримання зразків для експертизи від 07.09.2021, складеного з порушенням вимог ст.ст. 104, 223, 241 КПК України та проведеного слідчим на підставі постанови прокурора ОСОБА_13 , зміст якої не відповідає положенням ст.ст. 110, 245 КПК України, в тому числі, не містить посилання на конкретну особу, яка її має виконати та обґрунтування необхідності відібрання зразків крові ОСОБА_7 ; висновків експерта № 05-3-08/2953 від 20.09.2021 та № 02-01/810 від 23.09.2021, оскільки вони складені на основі дослідження зразку крові ОСОБА_7 , що отриманий стороною обвинувачення незаконно; висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/11606-ІТ від 27.09.2021, що складений на основі недостовірних вихідних даних, здобутих у ході проведення 17.09.2021 слідчих експериментів та без урахування негативного атмосферного явища у вигляді туману, на яке вказувала сторона захисту.

Звертає увагу на те, що дані довідки Черкаського обласного центру з гідрометеорології від 27.09.2021 № 9923-03/08/186, на які послався у вироку суд першої інстанції на спростування доводів сторони захисту щодо туманності в місці ДТП, об`єктивно не відображають достовірної інформації про погодні умови, оскільки подія сталася за межами населеного пункту, а не в с. Бужанка, а інформація отримана внаслідок спостережень метеорологічної станції, розташованої приблизно за 40 км у м. Звенигородка, при цьому не враховано, що саме село розташоване у низині і через нього протікає річка Гнилий Тікич, що є потужним джерелом парів води.

Крім того зазначає про неналежну оцінку судом показань потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , які були пасажирами автомобіля під керуванням ОСОБА_7 і вказували на події, що передували ДТП, а також обставини, за яких відбувся виїзд транспортного засобу за межі проїжджої частини. Зокрема вони вказували на те, що не бачили, чи вживав обвинувачений в той день алкогольні напої і про те, що ДТП відбулася в умовах густого туману.

На думку сторони захисту, перебування ОСОБА_7 на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння та порушення ним вимог п.п. 2.3б), 2.9а), 12.1 і 31.4.1а) ПДР України, не підтверджується належними та допустимими доказами, що вказує на відсутність в діях обвинуваченого обов`язкових ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Також захисник наполягає на дослідженні судом апеляційної інстанції доказів, що не були досліджені судом першої інстанції або ж досліджені не повністю, чи з порушенням процесуального закону, перелік яких наведений у прохальній частині апеляційної скарги.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 подані заперечення, які зводяться до законності вироку суду першої інстанції і безпідставності апеляційних вимог.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які про поважні причини свого неприбуття не повідомили, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній підстав, прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги сторони захисту, а вироку суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 до задоволення не належить.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження, ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів, правильно оцінених судом на виконання положень ст. 94 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та спричинили смерть потерпілого, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , визнавши частково винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, показав, що увечері 06 вересня та вночі 07 вересня 2021 року алкогольних напоїв не вживав. З друзями відпочивали у с. Бужанка, а близько 24 год. поїхали у с. Яблунівка. Коли поверталися назад був туман і він, на повороті перед с. Бужанка, з`їхав з дороги в поле, оскільки запізно побачив поворот. Швидкість транспортного засобу під його керуванням була близько 70 км/год., тому вважає, що якби вона була меншою, він встиг би відреагувати. Під час ДТП отримав тілесні ушкодження, перебував у шоковому стані, тому подальші події погано пам`ятає. Зразки крові та сечі надавав добровільно, пробірки при ньому не пакували. Загибла ОСОБА_11 - його рідна сестра.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_7 позицію щодо часткового визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, вона підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , наданими суду першої інстанції про те, що 06.09.2021 близько 19 год. він з друзями зустрівся у будинку ОСОБА_7 , де вживали алкогольні напої, зокрема він пив горілку, скільки випив не звернув уваги, дівчата пили пиво. Чи пив ОСОБА_7 спиртне, не бачив. Близько 23-30 год. автомобілем Мазда 6 під керуванням ОСОБА_7 вони поїхали до ОСОБА_15 в с. Яблунівку, де також випивали, він пив горілку, ОСОБА_12 начебто пиво пила, чи пив ОСОБА_7 , він не бачив і не пам`ятає, чи пила ОСОБА_11 . Коли поверталися додому, він сидів на задньому пасажирському сидінні, заснув і отямився вже в лікарні. Обставин ДТП він не пам`ятає, оскільки був без свідомості. Йому відомо, що ОСОБА_7 до армії проживав в с. Бужанка і у нього раніше був автомобіль, яким він їздив по Лисянському району. Також додав, що в с. Яблунівку вони їхали тією ж дорогою, якою і поверталися назад і туману тоді не було. Коли виїхали із с. Яблунівка, був туман. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, однак претензій до ОСОБА_7 не має, шкода йому не відшкодована.

Показаннями, допитаної місцевим судом в якості свідка ОСОБА_12 , про те, що 06.09.2021 близько 19 год. в с. Бужанка вона з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , її хлопцем Женею та мамою відпочивали у дворі будинковолодіння ОСОБА_16 . Вона вживала горілку, чи хтось інший з компанії вживав ще спиртні напої, вона не знає. Потім вони поїхали в с. Яблунівку, за кермом транспортного засобу ОСОБА_17 був ОСОБА_7 . Чи вживав перед цим ОСОБА_7 алкоголь, вона не пам`ятає. В автомобілі розміщувалися таким чином: ОСОБА_11 сиділа на передньому пасажирському сидінні, позаду ОСОБА_7 на задньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_10 , а з іншого боку вона. Коли поверталися з с. Яблунівка в автомобілі усі сиділи так само, за кермом також був ОСОБА_7 , був сильний туман, було темно і вони виїхали в поле. Перед цим їй здалося, що вона побачила знак повороту, тому сказала про це ОСОБА_7 і він начебто почав гальмувати. Також їй здалося, що транспортний засіб перевернувся. Коли вона прийшла до тями, відчула біль в грудній клітині. ОСОБА_7 побачила біля машини і почала гукати, він спочатку не реагував, а потім відгукнувся. ОСОБА_10 був під машиною і вона з ОСОБА_7 домкратом намагалися дістати його з під машини. Потім вона зателефонувала в швидку і в поліцію, після чого зайнялась пошуками ОСОБА_11 , яку знайшла в іншій стороні від машини. Вона не знає з якою швидкістю рухався автомобіль, однак коли виїхали в м. Черкаси, на її думку, швидкість була 95-100 км/год., однак на прилади вона не дивилася. В результаті ДТП вона отримала легкі тілесні ушкодження. З приводу подій її допитував слідчий, вона підписувала протокол. Вона не пам`ятає, чи казала слідчому про те, що ОСОБА_7 вживав спиртні напої. Наразі претензій до ОСОБА_7 вона не має. Також додала, що за її участі вдень при ясній погоді проводився слідчий експеримент, погодні умови були не такі, як при ДТП. Пам`ятає, що слідчий ставив автомобіль на проїжджу частину та відміряв відстань від обочини до місця, де вона побачила поворот.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , допитаного місцевим судом про те, що він як слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області проводив слідчі дії у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 . Зокрема слідчий експеримент проводився у відповідності до максимально наближених погодних умов, часу доби, освітленості на момент ДТП, з використанням автомобіля марки МАЗДА-6 аналогічного року випуску та в присутності понятих. Мета проведення даної слідчої дії полягала у встановленні видимості зміни дорожньої обстановки, в даному випадку - крутого повороту праворуч дороги. Встановлювалась видимість повороту в конкретному місці, де відбулась ДТП. Щодо обстановки дороги в місці події свідок пояснив, що по правому узбіччю встановлених знаків не було, але на лівому узбіччі наявний був знак, який вказує наявність повороту ліворуч: червоний фон з білою стрілкою. Такий знак був наявний з лівої сторони відносно напрямку руху автомобіля. Автомобіль було встановлено в крайнє праве положення таким чином як рухався автомобіль перед ДТП, такі відомості були встановлені в ході проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , яка перебувала на задньому пасажирському сидінні під час руху та в момент ДТП. Наголосив на тому, що під час слідчого експерименту було встановлено, що при ближньому і дальньому світлі фар видимість дороги була достатньою аби врахувати зміну дорожньої обстановки та прийняти міри для здійснення відповідного маневру, а саме зменшивши швидкість безперешкодно та безпечно увійти в поворот, зокрема при ближньому світлі фар 54 м, а при дальньому - 72 м. Усі вимірювання під час слідчого експерименту за допомогою рулетки він проводив особисто, а сама слідча дія була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі були присутні поняті. Кожному учаснику слідчої дії надавалась можливість присісти на місце водія та безпосередньо впевнитись в тих чи інших обставинах. Питань і зауважень на момент вчинення слідчої дії в учасників не виникало. Також пояснив, що на момент документування ДТП поруч не було нікого з мешканців населеного пункту, окрім родичів та учасників ДТП, тому уточнити конкретне розташування місця, не представилось можливим і його колегою помилково було вказано, що дана ДТП сталась в населеному пункті. В подальшому він звернувся до голови ОТГ, щоб уточнити цей момент. Крім того була допущена механічна помилка в датуванні постанови при її друкуванні.

Також винуватість ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами, які були предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції, зокрема, даними:

- протоколу огляду місця події від 07.09.2021 зі схемою ДТП та фототаблицею, зокрема вул. Заводська в с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області, яким зафіксовано дорожнє покриття, його стан, кількість напрямків для руху та їх ширину, наявність дорожньої розмітки на проїжджій частині, передбаченої п. 1.5 ПДР України, радіус заокруглення, його довжину та висоту, об`єкти, що примикають до проїжджої частини, зокрема праворуч кювет, ліворуч поле. Крім того зафіксовано розташування транспортного засобу «Mazda 6» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 , наявні на ньому ушкодження, слідову інформацію, розташування трупа потерпілої та видимі наявні тілесні ушкодження;

- висновку експерта від 20.09.2021 № 05-11-02/252 про те, що смерть ОСОБА_11 настала від закритої травми органів грудної клітки у викладі розриву аорти, що ускладнилася гострою крововтратою. На трупі виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита травма органів грудної клітки у вигляді розриву аорти, переломів ребер справа 3,4,5, крововиливу в жирову клітковину грудної клітки справа; закрита травми органів черевної порожнини у вигляді розміщення печінки; крововилив в м`які покрови склепіння черепа з внутрішнього боку; садна на обох колінних суглобах, правому стегні, синців на обох ліктьових суглобах, які утворилися внаслідок дії твердих тупих предметів (предмета), чи при ударі об такі предмети (предмет). Не виключається можливість виникнення виявлених ушкоджень у ОСОБА_11 внаслідок ДТП. Між тілесними ушкодженнями у вигляді закритої травмою грудної клітки, яка призвела до смерті ОСОБА_11 , наявний прямий причинний зв`язок.

- висновку експерта від 20.09.2021 № 02-01/801 про те, що у ОСОБА_19 , згідно даних медичної карти, мало місце тілесне ушкодження у виді травми живота з розривом тонкого кишківника та виходом його вмісту в черевну порожнину, яке виникло від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при ДТП і відносяться до категорії тяжкого, такого, що небезпечне для життя;

- висновку судової токсикологічної експертизи від 20.09.2021 №05-03-08/2953 про те, що у зразку крові ОСОБА_7 виявлено етанол в кількості 1.07г/дм3 (проміле);

- висновку експерта від 23.09.2021 № 02-01/810 про те, що в крові ОСОБА_7 виявлено етанол в кількості 1.07г/дм3 (проміле) і його стан відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції від 07.09.2021 № 24, виданого КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області, про те, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції від 07.09.2021 № 24, виданого КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області, про те, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,5 проміле;

- протоколів проведення слідчого експерименту від 17.09.2021, в тому числі, за участі свідка ОСОБА_12 з план-схемою та фототаблицями до них, яким відтворено як рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , встановлено видимість елементів дороги на місці події, а саме на відрізку дороги між населеними пунктами с. Тихонівка с. Бужанка;

- висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 22.09.2021 № СЕ-18/124-21/11124-ІТ про те, що до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля «Mazda 6» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані. Так як товщина гальмових дисків передніх та задніх коліс даного транспортного засобу не відповідала вимогам підприємства виробника, тому, згідно з вимогами п.31.4.1. а) Правил дорожнього руху України, його експлуатація заборонялася. При цьому водій автомобіля мав можливість виявити вказані невідповідності шляхом проведення технічного огляду;

- висновку судової автотехнічної експертизи від 27.09.2021 № СЕ - 19/124-21/11606-ІТ про те, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови про призначення експертизи, водій автомобіля ««Mazda 6» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 ОСОБА_7 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 12.1, 12.2 ПДР України.

Відповідно до положень Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, вимог ст. 17 КПК України, якою регламентовано принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 20.10.2011 № 12рп/2011 (справа № 1-31/2011) зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватись як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі й ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів уважає безпідставними посилання сторони захисту про недопустимість доказів, покладених в основу обвинувального вироку на підтвердження перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 8 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Цією ж Інструкцією передбачено, що у випадку, коли внаслідок ДТП її учасникам заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчо-оперативна група для проведення слідчих дій на місці пригоди відповідно до вимог КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на виконання наведених положень Інструкції, після прибуття на місце події працівників Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області виявлено ДТП із двома травмованими та загиблою особою. Після прибуття слідчо-оперативної групи для оформлення ДТП, водія автомобіля «Mazda 6» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 ОСОБА_7 з ознаками алкогольного сп`яніння близько 05 год. 07.09.2021 доставлено в КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області для встановлення наявності стану сп`яніння, що підтверджено актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24, складеним черговим лікарем. Також актом зафіксовано відібрання у ОСОБА_7 біологічних зразків о 05 год. 07.09.2021.

При цьому безпосередній огляд ОСОБА_7 проведено лікарем о 05 год. 20 хв. 07.09.2021, а за результатами отриманих аналізів та огляду особи о 05 год. 25 хв. цього ж дня складено сам акт.

З наведеного встановлено, що огляд на наявність стану сп`яніння у ОСОБА_7 проведений відповідно до чинного законодавства, в тому числі із дотриманням Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а доводи захисту про порушення часових меж його проведення, визнаються необґрунтованими.

Відповідно до висновку від 07.09.2021 № 24 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що даний висновок № 24 від 07.09.2021 не є доказом стану сп`яніння ОСОБА_7 , оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КПК України, не входить до переліку процесуальних джерел доказів у кримінальному провадженні, є помилковими, оскільки за змістом наведеної норми закону доказом є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. В даному випадку не лише первинний документ акт медичного огляду, а й офіційний документ висновок щодо результатів медичного огляду, складений уповноваженою особою і завірений печаткою, є належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_7 у стані сп`яніння, який є джерелом доказів в розумінні процесуального закону.

Щодо посилань захисника на те, що протокол отримання зразків для експертизи від 07.09.2021 складений з порушенням вимог ст.ст. 104, 223, 241 КПК України, а слідча дія проведена на підставі постанови прокурора ОСОБА_13 , зміст якої не відповідає положенням ст.ст. 110, 245 КПК України, колегія суддів зауважує, що відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 КПК України.

За змістом ст. 241 КПК України, освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідністю, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора, після цього пропонується добровільно пройти освідування, а у разі відмови освідування проводиться примусово.

Про проведення освідування складається протокол з урахуванням вимог КПК України.

Частиною 3 ст. 245 КПК України передбачено, що у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право дозволити слідчому, прокурору здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з метою відібрання біологічних зразків у ОСОБА_7 для проведення експертизи прокурором ОСОБА_13 07.09.2021 винесено постанову, виконання якої доручено ВР ЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області. Вказана постанова в цілому відповідає положенням ст.ст. 110, 245 КПК України.

Дійсно в ній не наведено конкретної особи, якій доручено відібрати біологічні зразки у ОСОБА_7 , разом з цим міститься посилання на орган, якому доручено виконання даної постанови.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 07.09.2021, слідчим СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 за участі медичної сестри ОСОБА_20 у приміщенні КНП «Лисянська територіальна лікарня» відібрано у ОСОБА_7 зразки крові для проведення експертизи. Протокол складений з урахуванням положень ст.ст. 104, 223, 241 КПК України і підписаний слідчим, медичною сестрою ОСОБА_20 та ОСОБА_7 .

Те, що ОСОБА_7 засвідчив власним підписом оголошення йому змісту постанови прокурора про відібрання біологічних зразків та результати її виконання, оформлені протоколом і будь-яких заяв чи заперечень щодо слідчої дії не заявляв, вказує на добровільність здачі останнім таких зразків у виді крові.

З огляду на наведене підстави вважати, що біологічні зразки у ОСОБА_7 під час досудового розслідування були отримані незаконно, у колегії суддів відсутні, як і відсутні підстави для визнання неналежними та недопустимими доказами висновків експертів № 05-3-08/2953 від 20.09.2021 про те, що у зразку крові ОСОБА_7 виявлено етанол в кількості 1.07г/дм3 (проміле) та № 02-01/810 від 23.09.2021 про те, що виявлений вміст етанолу у крові ОСОБА_7 відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння за принципом «плодів отруйного дерева».

Те, що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_12 , які проводили час в компанії із ОСОБА_7 , а у подальшому були пасажирами автомобіля під його керуванням вказували на те, що не бачили, чи вживав обвинувачений в той день алкогольні напої, не спростовує наведені вище докази, які підтверджують перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення ДТП.

Посилання захисника щодо необхідності визнання недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів від 17.09.2021, які проведені не у відповідності до погодних умов, що мали місце на момент ДТП, а також висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/11606-ІТ від 27.09.2021, який складений на основі недостовірних, як на його думку, вихідних даних, здобутих у ході проведення таких слідчих експериментів, колегія суддів визнає такими, що спростовуються зібраними під час досудового розслідування та перевіреними в ході судового розгляду доказами.

Частиною 1 ст. 240 КПК України передбачено, що метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Статтею 240 КПК України не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. Тому проведення слідчого експерименту, залежно від того які питання підлягають з`ясуванню, вимагає моделювання умов, максимально наближених до тих, що існували на момент події.

За змістом протоколу слідчого експерименту від 17.09.2021 за участю свідка ОСОБА_12 , що проведений у світлу пору доби у період з 17 год. до 17 год. 37 хв., остання вказала на рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 перед ДТП. Під час слідчого експерименту свідок також вказала на те, що події відбувалися в томну пору доби і в умовах туману.

Цього ж дня в період з 21 год. 07 хв. до 21 год. 45 хв. слідчим ОСОБА_18 за участю понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 проведено слідчий експеримент з метою уточнення видимості зміни дорожньої обстановки, елементів дороги з робочого місця водія при увімкненому ближньому та дальньому світлі фар в умовах, максимально наближених до тих, які існували на момент події, зокрема із врахуванням погодних умов, часу доби, освітлення, з використанням транспортного засобу, який є аналогічним по марці та даті випуску.

Під час даного слідчого експерименту було встановлено, що видимість елементів дороги з робочого місця водія автомобіля при увімкненому ближньому світлі фар становить 54 м, а при дальньому 70 м.

Дані занесені в протокол слідчої дії підтверджені ОСОБА_18 під час допиту в якості свідка судом першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчі експерименти від 17.09.2021 проведені з додержанням вимог кримінального процесуального законодавства, а дані, отримані в їх результаті, оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, відповідають критеріям, передбаченим ст. 86 КПК України і спростовують позицію сторони захисту.

Щодо посилань захисника на те, що ДТП відбулася в умовах густого туману, що позбавило обвинуваченого ОСОБА_7 можливості вчасно зреагувати на зміну дорожньої обстановки, колегія суддів приходить до наступного.

Дійсно під час допиту в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вказував на те, що перед с. Бужанка він з`їхав з дороги в поле, оскільки запізно побачив поворот внаслідок туманності. Потерпілий ОСОБА_10 хоч і підтвердив наявність туману, коли вони виїхали з с. Яблунівка до с. Бужанка, однак вказував на те, що подорозі заснув, а до свідомості прийшов у лікарні, тобто з аналізу наданих ним показань вбачається, що він не бачив, яка саме була обстановка на дорозі в момент ДТП. Наявність туману також підтвердила і свідок ОСОБА_12 , яка перебувала в якості пасажира в автомобілі під керуванням ОСОБА_7 .

Разом з цим згідно довідки Черкаського обласного центру з гідрометеорології від 27.09.2021 № 9923-03/08/186 щодо погодних умов 07.09.2021 за період з 00 год. по 06 год. у с. Бажанка Звенигородського району Черкаської області, вбачається, що за даними метрологічної станції Звенигородка, що найближче розташована і є репрезентативною для даної місцевості, такі атмосферні опади як туман були відсутні.

Колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про те, що дані наведеної довідки об`єктивно не відображають інформації про погодні умови за межами населеного пункту, зокрема поблизу с. Бужанка, де сталося ДТП, однак констатує, що наявність чи відсутність туману під час ДТП не звільняло водія ОСОБА_7 від обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та, відповідно реагувати на її зміну, зокрема, в даному випадку, вибрати безпечну швидкість руху, принаймні враховуючи те, що такий рух здійснювався в темну пору доби.

При цьому враховується, що ОСОБА_7 тривалий час проживав в с. Бужанка Звенигородського району (колишній Лисянський район) Черкаської області, що останнім не заперечувалося і підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 та достеменно знав про наявність крутого повороту на ділянці, де відбулася ДТП та неодноразово там проїжджав, в тому числі в день події, коли їхав із с. Бужанка в с. Яблунівка.

Звертається увага на те, що за змістом п. 12.2 ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

З урахуванням наведеного обов`язку водія, того, що ОСОБА_7 рухався транспортним засобом в умовах недостатньої видимості, зокрема темна пора доби та, як вказує сторона захисту, наявність туману, він мав би здійснювати рух з такою швидкістю, яка б давала йому змоги миттєво зупинити автомобіль у межах видимості дороги. У зв`язку з тим, що обвинувачений посилається на густу туманність в місці ДТП, його рух зі швидкість близько 70 км/год у колегії суддів викликає сумніви. При цьому враховується, що сам обвинувачений вказував суду на те, що якщо б швидкість його руху була меншою, то він би встиг відреагувати на зміну дорожньої обстановки навіть при наявності туману.

Тому наявність туману в місцевості, де відбулася ДТП, на яку посилаються захисники та обвинувачений, не є причиною подій, що мали місце 07.09.2021.

В даному випадку об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, на відсутність якої в апеляційній скарзі посилається захисник, характеризується наступними елементами: керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; порушення Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто порушення конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил, у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння; настання суспільно небезпечних наслідків заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту у стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння та спричиненими наслідками.

На думку колегії суддів судом першої інстанції, за результатами безпосереднього дослідження та аналізу доказів як кожного окремо і у своїй сукупності вірно встановлено, що ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 31.4.1, п. 2.9 а) ПДР України, керував транспортним засобом, експлуатація якого заборонена, у стані алкогольного сп`яніння, під час руху порушив вимоги п. 2.3 б), 12.1 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та, відповідно, не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу не врахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, поблизу с. Бужанка Звенигородського району Черкаської області, не впорався з керуванням, з`їхав з проїжджої частини та допустив перекидання керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого пасажир ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя, а пасажир ОСОБА_11 - тілесні ушкодження, які призвели до смерті. Невідповідність дій ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння вимогам п. 12.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку з виникненням ДТП і для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав.

Наразі, колегією суддів в ході апеляційного перегляду судового рішення щодо ОСОБА_7 не встановлено обставин, які б свідчили про помилковість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для закриття кримінального провадження щодо останнього, як того вимагає в апеляційній скарзі сторона захисту.

За клопотанням учасників судового провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Зокрема сторона захисту порушувала питання про повторне дослідження обставин, встановлених під час судового розгляду шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , а також дослідження наступних письмових доказів: рапорту інспектора-чергового Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 від 07.09.2021; акту та висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 24 від 07.09.2021; постанови про відібрання та протоколу отримання зразків для експертизи від 07.09.2021; висновку судово-токсилогічної експертизи від 20.09.2021 № 05-03-08/2953; протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 17.09.2021; протоколу проведення слідчого експерименту від 17.09.2021; довідки Черкаського обласного центру з гідрометеорології № 9923-03/08/186 від 27.09.2021; постанови про призначення судової-автотехнічної експертизи; висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/11606-ІТ від 27.09.2021. Разом з цим обґрунтування такого повторного дослідження доказів стороною захисту фактично зводиться до необхідності надання їм апеляційним судом іншої юридичної оцінки.

Оскільки передбачених законом підстав для повторного дослідження доказів у даному кримінальному провадженні стороною захисту не наведено і колегією суддів не встановлено, у задоволенні відповідного клопотання відмовлено, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 № 572/843/17 від 30.05.2019, згідно якої сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить з того, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, з огляду на положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини його вчинення, дані про особу винуватого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має утриманця, є учасником бойових дій, позицію потерпілих та дані досудової доповіді, в якості обставини, що пом`якшує покарання близькі родинні відносини із загиблою, при відсутності обставин, що його обтяжує, і обґрунтовано призначено основне та обов`язкове додаткове покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_7 призначене за санкцією частини статті КК України у визначених судом межах, узгоджується із загальними засадами призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_7 призначеного судом покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України або звільнення від його відбування з випробуванням, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з огляду на положення ст. 66 КК України, або можуть бути додатково визнані такими, стороною захисту не надано і з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Дані про те, що за станом здоров`я ОСОБА_7 позбавлений можливості відбувати призначене судом покарання у виді позбавлення волі, відсутні.

Колегія суддів також погоджується із задоволенням судом першої інстанції цивільного позову прокурора в інтересах Лисянської селищної ради Черкаської області про відшкодування за рахунок обвинуваченого ОСОБА_7 витрат понесених КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області на лікування потерпілого ОСОБА_10 , який вирішено з урахуванням положень ст. 128 КПК України, ст. 1206 ЦК України, вважаючи суму визначену судом до стягнення такою, що понесена лікувальним закладом та належним чином підтверджена.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції з апеляційної скарги сторони захисту не вбачається і колегією суддів не встановлено.

Провівши апеляційний розгляд в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів визнає вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 31.01.2022 щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим і не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 31 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді