Справа № 495/1658/22
№ провадження 1-кс/495/614/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання заступника керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , яке було подано в рамках кримінального провадження №0000011 від 22 березня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопілля Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
29.03.2022 року до слідчого судді звернувся заступник керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000011 від 22 березня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України.
1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.
01 червня 2021 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на строкову військову службу та з 01 червня 2021 року, тобто з моменту призову на строкову військову службу та відправлення у військову частину з обласного збірного пункту ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
02 червня 2021 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та поставлено на всі види забезпечення, де проходив військову строкову службу до 12 жовтня 2021 року.
12 жовтня 2021 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №299 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 , де продовжував проходити військову строкову службу.
Відповідно до наказу командування ОК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 25 листопада 2021 року №68-РС ОСОБА_4 02 грудня 2021 року зараховано на всі види забезпечення як військовослужбовця військової служби за контрактом, справи та посаду стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.
Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 надано щорічну основну відпустку терміном на 30 діб з 26 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року для перебуванням за місцем проживання.
Надалі, 15 лютого 2022 року за рішенням командира військової частини НОМЕР_1 надано вказівку щодо повернення до розташування військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
У зв`язку з отримання наказу про необхідність прибуття у найкоротший термін на військову службу, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 16 лютого 2022 року лягає на стаціонар до лікувального закладу Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» де знаходився по 25 лютого 2022 року з діагнозом F43.25 розлад адаптації з порушенням емоції та поведінки у особи з акцентуацією характеру по істеро-нестабільно-шизоїному типу, повторні демонстративно-шантажні суіцідальні спроби. Відповідно до виписного епікризу виписаний з лікувального закладу Комунальне підприємство «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» 25 лютого 2022 року. У помітці виписного епікризу «психічний стан при виписці»: Скарг не має. Контакту доступний. На запитання відповідає по суті. Поводить себе спокійно. Настрій на звичайному рівні. Емоційно лабільний. Мислення, пам`ять та інтелект не порушені. Без продуктивної психосимптоматики. Суіцідальні думки заперечує. Критика вибіркова. На продовження служби не налаштований.
26 лютого 2022 року солдат ОСОБА_4 повинен повернутись з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 . Проте, 26 лютого 2022 року о 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності поважних причин, не з`явився вчасно з лікувального закладу КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» до військової частини НОМЕР_1 . Незаконно перебуваючи поза місцем служби, солдат ОСОБА_4 проводив вільний час, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
22 березня 2022 року о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, 22 березня 2022 року приблизно о 14 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 та в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відмовився від несення обов`язків військової служби шляхом подання рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виконання обов`язків військової служби та захисту територіальної цілісності та недоторканості України.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, за відсутності поважних причин, 26 лютого 2022 року не з`явився вчасно з лікувального закладу - КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» до розташування військової частини НОМЕР_1 (за адресою: АДРЕСА_2 ), тим самим незаконно перебував поза місцем служби, проводив вільний час, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 14 год. 00 хв. 22 березня 2022 року, тобто до моменту добровільного з`явлення до розташування військової частини НОМЕР_1 .
Він же, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, 22 березня 2022 року, приблизно о 14 год. 30 хв. перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 відкрито відмовився від несення обов`язків військової служби шляхом подання рапорту на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виконання обов`язків військової служби; фактичного припинення виконання обов`язків військової служби.
За даним фактом 22.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000011 за ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України.
28.03.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України.
На даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.
При цьому ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом, згідно санкції ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 409 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.
При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що: - наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжких кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;
- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання за тяжкі злочини у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років;
- вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням волі та свободи пересування;
- раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, прокурор з метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; продовження вчинювати злочин та вчинити інше кримінальне правопорушення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
2 Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
3 - Мотивація суду.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом розглядається клопотання заступник керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , яке було подано в рамках кримінального провадження №0000011 від 22 березня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України щодо самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці та ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби, підроблення документів чи іншого обману, відмовлення від несення військової служби в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці
Указом Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному КПК України.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
Як вбачається з матеріалів клопотання 22.03.2022 за вих. №267-22 керівнику Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 . За даним фактом 22.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000011 за ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України.
28.03.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України на посаді стрільця відділення охорони та оборони взводу охорони та оборони роти охорони та оборони, у військовому званні «солдат», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 409 КК України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , особистою заявою ОСОБА_4 про відмову від виконання обов`язків військової служби та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Метою застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії, а також те, що підозрюваний наразі продовжує вчиняти кримінальне правопорушення (злочин), у якому він підозрюється.

Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України).
Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Отже, на підставі наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.5 ст.407, ч.4 ст.409 КК України.
3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає, що існують підстави вважати, що ОСОБА_4 може:
- продовжувати вчиняти тяжкий злочин;
- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підтвердження зазначених ризиків прокурором у судовому засіданні зазначено, що ОСОБА_4 , є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , при цьому підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, вчинених всупереч інтересам служби, вимогам законодавчих та підзаконних актів, в умовах воєнного стану. Крім того, ОСОБА_4 перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 продовжуватиме вчиняти тяжкий злочин, а будучи військовослужбовцем ще може вчинити новий військовий або інший злочин такий як самовільне залишення військової частини або дезертирство, повідомляти інших діючих військовослужбовців вказаної військової частини про відомі йому обставини, як вчиненого кримінального правопорушення, так і відомі обставини розслідування кримінального провадження, у якому він є підозрюваним.
Перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_4 , матиме можливість перетнути кордон з іншою державою. У зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати ОСОБА_4 та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, а отже на думку прокурора ризик переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду є вірогідним.
Окрім того, як вбачається з наданих до клопотання документів, ОСОБА_4 , перебуваючи у військовій частині і надалі продовжує відмовлятися та ухилятися від обов`язків військової служби чим підриває боєздатність військової частини, оскільки інші військовослужбовці можуть послідкувати неправильному прикладу останнього, що призведе до неможливості функціонування військового формування, яке не зможе у період військового стану (відкритої агресії російської федерації) здійснювати задачі за призначенням, що може призвести прориву оборони міста, а також, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, усвідомивши невідворотність покарання, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому, будучи без запобіжного заходу, останній може вчинити інший військовий або інший злочин, а саме злочин передбачений ст. 407 (самовільне залишення військової частини) або ст. 408 (дезертирство).
Досліджуючи зазначені ризики слідчий суддя, ґрунтуючись на положеннях ст.8 КПК України, зазначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Як зазначено в абзаці 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України»
(Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.
Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Прокурором у клопотанні зазначається, що ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини та з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків, беручи до уваги, що вчинене останнім кримінальне правопорушення створило в очах громадян та інших військовослужбовців негативне враження безладдя та безкарності у Збройних силах України, орган досудового розслідування вважає, що діяння вчинене ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу є винятковим випадком, зважаючи на значний суспільний резонанс, який викликаний вчиненим злочином.
У зв`язку з викладеним слідчий суддя приходить до думки, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_4 переховування від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Жоден з інших більш м`яких заходів не спроможний гарантувати зазначені вище вимоги.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, може бажати уникнути кримінальної відповідальності та подальшого відбуття покарання, а також те, що він перебуває у середньому віці, має задовільний стан здоров`я, є військовослужбовцем а також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведені ризики того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування, а отже доведена необхідність застосування щодо підозрюваним запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики є «достатніми» та «відповідними».
Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.
3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, щодо відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно визначити заставу у розмірі, що не є меншою 80 (вісімдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, не відлучатися з міста Білгород-Дністровський Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2481 гривень.
Частиною четвертою ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.409 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження клопотання задовольнити та визначити розмір застави.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання заступника керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 28.05.2022 включно.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 вираховувати з моменту винесення ухвали, тобто з 30.03.2022 року.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 30.03.2022 складає 198 480,00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області;
- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;
- з`являтися до слідчого, прокурора за його викликом;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1