ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1476/21

Провадження № 11-кп/4820/535/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003161 від 22.10.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27 травня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 травня 2022 року клопотання прокурора задоволено.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест, Республіки Білорусь, громадянина Республіки Узбекистан, білоруса, з середньою освітою, не працюючому, зареєстрованому на території Республіки Узбекистан, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

-02.06.2020 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений із випробувальним терміном 2 роки, вирок вступив у законну силу 03.07.2020,

продовжено строк тримання під вартою по 25 липня 2022 року включно.

Постановлено, що у разі внесення ОСОБА_5 застави в розмірі 157650 грн на нього будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатись із населеного пункту де він проживає без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному провадженні;

-здати уповноваженому органу на зберігання свій паспорт чи інші документи, що посвідчують право на в`їзд в Україну чи виїзд з України.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики: переховування від суду, знищення чи схову речей, які можуть мати істотне значення для справи, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки злочину у якому обвинувачується ОСОБА_5 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27 травня 2022 та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав людини.
Обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово заявляв про те, що він категорично відмовляється від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проте в порушення вимог ч.2 ст.336 КПК України суддя ОСОБА_6 27.05.2022 провів судове засідання в режимі відеоконференції.
В ухвалі суду зазначена неправдива інформація, а саме, що ОСОБА_5 покинув судове засідання і при цьому вказано, що обвинувачений висловив незгоду на проведення розгляду клопотання в режимі відеоконференції.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 здійснюється апеляційним судом без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявлялося.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років; кримінальне правопорушення вчинене під час іспитового строку за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2020, яким обвинувачений засуджений за вчинення корисливого злочину проти власності; обвинувачений на шлях виправлення не став; ОСОБА_5 є громадянином Республіки Узбекистан, постійного місця проживання на території України та безпосередньо у м. Хмельницькому не має; оголошувався в державний розшук; не має стійких соціальних зв`язків на території України.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризики: переховування від суду; знищення чи схову речей, які можуть мати істотне значення для справи, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого злочину, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Суд першої інстанції відповідно до вимог КПК України під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого дослідив обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування (продовження) запобіжного заходу, і прийняте рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_5 від суспільства.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.
Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про порушення судом вимог ч.2 ст.336 КПК України з посиланням на те, що суд провів судове засідання в режимі відеоконференції, незважаючи на те, що обвинувачений категорично відмовився від розгляду клопотання прокурора в дистанційному судовому провадженні.
Згідно з положеннями ч.2 ст.336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи те, що на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджений воєнний стан, під час якого доставка у судове засідання обвинувачених не здійснюється, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про розгляд клопотання прокурора в дистанційному судовому провадженні.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що ухвала суду містить суперечливі відомості, оскільки не є суперечливими відомостями зазначення в ухвалі суду про те, що обвинувачений висловив незгоду з проведенням розгляду клопотання в режимі відеоконференції і покинув судове засідання.
Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 27 травня 2022 року про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку тримання під вартою по 25 липня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: