Справа № 289/1968/22
Номер провадження 1-кп/289/148/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000167, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.08.2022, по обвинуваченню:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - РФ) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Паради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), починаючи з 2014 року спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

За цих обставин, Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIІІ відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року РФ визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства (зокрема і воєнні злочини).

В подальшому, 24 лютого 2022 року військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через її державні кордони та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленою Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який востаннє продовжено до 23.11.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.04.2022, у ОСОБА_3 , з мотивів ідеологічно-політичних уподобань щодо підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України, виник злочинний умисел до підтримки дій і рішень держави-агресора РФ, шляхом поширення публічних закликів до невизначеного кола осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 25 квітня 2022 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_2 , будучи достовірно обізнаним про факт здійснення збройної агресії РФ проти України, зокрема шляхом повномасштабного військового вторгнення, діючи умисно з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед населення, перебуваючи за адресою: Житомирська область, Житомирській район, Радомишльська ОТГ, с. Заболоть, на перехресті вулиці Стеценка та вулиці Центральна (зупинка автотранспорту «Цимбалівка»), серед невизначеного кола осіб, зокрема у присутності мешканців с. Заболоть та інших осіб, які перебували на зупинці автотранспорту, діючи умисно, публічно закликав до підтримки рішень та дій держави агресора-рф, висловлюючи наступні заклики: «...треба знищити нацистів бандерівців, які керують Україною», «...російські війська захватять всю територію України і наведуть порядок такий як в росії».

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст.111-1 КК України, як публічні заклики до підтримки рішень та дій держави-агресора.
ОСОБА_2 у заяві від 20.10.2022, яка підписана останнім та його захисником ОСОБА_4 , зазначив, що він беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.
Прокурор у наведеному обвинувальному акті також просив розглянути його у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.
З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_2 та прокурора, враховуючи положення ст.ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.
Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 111-1 КК України, як публічні заклики до підтримки рішень та дій держави-агресора.
Призначаючи покарання суд враховує, що від вчиненого обвинуваченим кримінального проступку тяжких наслідків не настало, особу винного, який щиро кається у вчиненому кримінальному проступку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_2 , є щире каяття.
Згідно постанови Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №753/18479/16?к (провадження № 51-520км18) позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю застосовується, в тому числі, і до осіб, які на час вчинення кримінального правопорушення не займали офіційно певні посади та не займалися офіційно певною діяльністю.
У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суду" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, в органах державної влади, місцевого самоврядування чи пов`язані з наданням публічних послуг.
Отже, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 381-382, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, в органах державної влади, місцевого самоврядування та пов`язані з наданням публічних послуг строком на 10 (десять) років.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1