ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000163 від 20.05.2022 року за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, на даний час відстороненого від посади генерального директора Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька обласна клінічна лікарня», раніше не судимого, - на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 липня 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 , - задоволено.

ЄУНСС №№727/5252/22 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10
Провадження №11-сс/822/199/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 29 серпня 2022 року.
Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених КПК України визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 29 серпня 2022 року.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Доводи апеляційних вимог сторін кримінального провадження.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи встановлених слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підстав застосування вказаного запобіжного заходу, доведених відповідними доказами обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 308 КК України та наявність ризиків, вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали слідчим суддею безпідставно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Звертає увагу, що згідно з положеннями ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Водночас, всупереч вказаним положенням кримінального процесуального законодавства, суд визначив підозрюваному ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, без будь якого мотивування прийнятого рішення.
Разом з тим, при прийнятті рішення про можливість визначення розміру застави, судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Зауважує, що санкції ч.5 ст. 191 та ч.3 ст. 308 КК України, передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Отже, невідворотність реального відбування покарання у разі визнання винним ОСОБА_6 , свідчить про те, що останній усвідомлюючи, що у разі набрання вироком законної сили щодо нього, він може отримати покарання у вигляді позбавлення волі на термін від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому може вчиняти дії щодо переховування від органів досудового розслідування чи у подальшому від суду, з метою уникнення покарання.
Також, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру в ще одному кримінальному провадженні за ч.3 ст. 368, ч.3 ст. 201-2, ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 191 КК України. Тобто, кількість кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 за відносно короткий проміжок часу, свідчить, що останній знаходячись на волі, може продовжувати вчиняти злочини, у тому числі предметом яких є гуманітарна допомога.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає приписам ч.1 ст. 196 КПК України, оскільки слідчим суддею не приведено доказів на підтвердження обставин, щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню таким ризикам.
В порушення вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею не взято до уваги жодного доводу та доказу наведеного стороною захисту, при постановленні ухвали наявні формальні висновки, не зазначено жодного ризику, не враховано міцності соціальних зв`язків, стан здоров`я, сімейний стан ОСОБА_6 , дотримання підозрюваним, умов застосованого раніше запобіжного заходу, не обґрунтовано підстав неможливості застосування запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою. Крім того, описова частина ухвали за своїм змістом ідентична повідомленню про підозру, що грубо порушує законні права підзахисного.
За змістом оскаржуваної ухвали обґрунтування щодо наявності ризиків зводиться до одного формального трактування ч.2 ст. 177 КПК України не зазначаючи жодного ризику, наявність якого, за висновками слідчого судді, була б доведена доказами. Відповідно, відсутні посилання та такий доказ.
Стверджує, що ризики заявлені стороною обвинувачення базуються на припущеннях на таких, як «може переховуватися», «може впливати», «може перешкоджати», «може вчинити».
На спростування доводів сторони обвинувачення про наявність ризиків, стороною захисту було приведено ряд обставини та доказів, які повинні бути враховані при вирішені питання про запобіжний захист, проте жоден з таких доводів та доказів слідчим суддею не було враховано.
Що стосується обґрунтованої підозри, то слідчим суддею не взято до уваги доводів сторони захисту на спростування тверджень органу досудового розслідування, щодо обґрунтованості підозри, зокрема стороною захисту наголошувалось, що доводи органу досудового розслідування, про те, що саме ОСОБА_6 вчинив інкриміновані йому злочини, суперечать доказам, на які посилається орган досудового розслідування.
Частину доказів, на які посилається орган досудового розслідування взагалі не було долучено до матеріалів клопотання, інша частина доказів - зокрема протоколи допиту свідків, частину з яких також не було долучено до матеріалів клопотання, сторона захисту обґрунтовано та вмотивовано поставила під сумнів.
Зміст оскаржуваної ухвали, з урахуванням доводів наведених в скарзі свідчить, що така підозра є необґрунтованою, та в сукупності з неналежним обґрунтуванням ризиків, слідчий судця мав достатні підстави для застосування наслідків, передбачених ч.2 ст. 194 КПК України.
Також, вважає, що при визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 1 000 000 гривень, слідчим суддею не було враховано, що розмір майнової шкоди не підтверджений належними, у розумінні ст. 84-86 КПК України, доказами, чим порушив вимоги п.12 ч.1 ст. 178 КПК України, і при цьому ж, визначений розмір застави суперечить положенням ч.4 та п.3 ч.5 ст. 182 КПК України.
Звертає увагу на особу підозрюваного, а саме, що ОСОБА_6 раніше несудимий, до кримінальної, адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання в місті Чернівці, займається викладацькою діяльністю в БДМУ, являється доцентом кафедри хірургії №1 в даному університеті; є директором трансплантаційного центру ОКНП «Чернівецька ОКЛ», перший лікар-трансплантолог; на утриманні ОСОБА_6 перебувають двоє малолітніх дітей, а також відсутні будь-які докази існування реальних ризиків, визначених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим вважає, що тримання під вартою є незаконним та необґрунтованим, а сам запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Позиції сторін.

Прокурор просив ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави. Апеляційну скаргу сторони захисту вважає необґрунтованою, а тому прохає її залишити без задоволення.
Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_6 просили задовольнити їх апеляційну скаргу з підстав зазначених в ній, скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Подану апеляційну скаргу сторони обвинувачення залишити без задоволення.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали слідчого судді та з`ясувавши вимоги апеляційних скарг сторін, заслухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , міркування та заперечення сторони обвинувачення й захисту, щодо заявлених апеляційних вимог кожного з них, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною першою ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 перебуваючи з 12.03.2022 р. по 04.05.2022 р. на посаді генерального директора ОКНП «Чернівецька ОКЛ», у період часу з 01 квітня по 14 квітня 2022 року, незаконно заволодів майном, що перебувало у його віданні, а саме частиною лікарських засобів, отриманих в якості гуманітарної допомоги від Благодійного фонду «Шехеразаде» на ОКНП «Чернівецька ОКЛ», на загальну суму 1 013 713,45 грн..
Крім цього, ОСОБА_6 , в цей же період часу з 01.04.2022 р. до 14.04.2022 р., реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном, що перебувало у його віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів психотропними речовинами у особливо великих розмірах, які були отримані 01.04.2022 р. від Благодійного фонду «Шехеразаде» на ОКНП «Чернівецька ОКЛ», в якості гуманітарної допомоги.
20.05.2022 року до ЄРДР внесені відомості під №0000163 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України. В подальшому до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 308 КК України.
30.06.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 308 КК України.
Вирішуючи питання стосовно доводів апеляційних вимог сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів звертає увагу на таке.
У відповідності до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57). За практикою ЕСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року п.32, Series A, N182).
Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому діянь та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
При цьому, самі обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_6 конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Апеляційний суд також враховує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочинів та їх кваліфікації, на чому фактично наполягає сторона захисту, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження, а тому визнає неспроможними доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, з посиланням на відсутність достатніх доказів на її підтвердження, оскільки, наявні в матеріалах, доданих до клопотання, докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».
Таким чином, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 308 КК України є правильними, з ними погоджується і суд апеляційної інстанції, й такі висновки не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором.
Що стосується доводів сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на думку апеляційного суду вони є не підтвердженими. Оскільки, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Отже, метою і підставою обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні є доведеність слідчим та прокурором таких ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Такий ризик, як переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 та ч.3 ст. 308 КК України, санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна., яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у його вчиненні.
Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», №33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, у кримінальному провадженні є чимало свідків, на яких може бути здійснений вплив підозрюваним ОСОБА_11 , цим самим останній може перешкодити повному та об`єктивному досудовому розслідуванню й судовому розгляду. Отже, ризики незаконно впливати на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином в даному провадженні є цілком можливим і не може бути не врахованим, враховуючи, що ОСОБА_12 у статусі підозрюваного перебуває з 30 червня 2022 року.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України є доведеним, зважаючи на те, що це не перше кримінальне провадження, в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а отже такий ризик цілком має місце.
За таких обставин, погоджуючись з висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які доведені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Проте, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в повній мірі не обґрунтовано та безпідставно застосовано до ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застав, як, і недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просить сторона захисту в своїй апеляційній скарзі, для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
При цьому, колегією суддів перевірено та враховано те, що ОСОБА_6 раніше несудимий, має постійне місце проживання, займається викладацькою діяльністю в БДМУ, в якому являється доцентом кафедри хірургії №1, є директором трансплантаційного центру ОКНП «Чернівецька ОКЛ», перший лікар-трансплантолог; на утриманні ОСОБА_6 перебувають двоє малолітніх дітей, тобто його репутація свідчить про міцність соціальних зв`язків.
Разом з тим, слід зауважити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину під час воєнного стану пов`язаного з незаконним заволодінням психотропних речовин, обсяг яких обмежено, в особливо великих розмірах (ч.3 ст. 308 КК України), йому відомі обставини кримінального провадження й він знайомий зі свідками, обґрунтованість доказів того, що ця особа причетна до інкримінованого злочину, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження.
На противагу доводам сторони захисту наведеними в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що на даний час, не можливо їх віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_6 тих чи інших дій, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам із застосуванням до останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що для усунення встановлених й доведених ризиків таких, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування альтернативного виду Застави.
Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (п.5 ч.4 ст. 183 КПК України), тобто це є дискрецією суду.
З повідомлення про підозру та матеріалів долучених до клопотання слідчого, слідує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 308 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, ч.3 ст. 407, 422, ч.4 ст. 424 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора відділу Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 липня 2022 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн., - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор», строком на 60 днів.
Підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - взяти під варту в залі суду негайно.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття під варту, тобто з 11 год. 15 хв. 11 липня 2022 року.
Термін дії ухвали становить 60 днів, а саме до 11 год. 15 хв. 08 вересня 2022 року включно.
Внесену в інтересах ОСОБА_6 заставу в сумі 1 000 000 (один мільйон) грн., згідно квитанції № від 01 липня 2022 року на рахунок: одержувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області; ; банк: Держказначейська служба України, м. Київ; код банку отримувача: 37567646; рахунок: UA0008745, повернути заставодавцю ОСОБА_13 .
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3