КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0005684 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого, учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року
в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 6538 грн. 08 коп.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 стало відомо, що у його власній трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 грудня 1983 під порядковим номером № 41 наявні неправдиві відомості щодо терміну перебування останнього на посаді головного спеціаліста з кадрових і організаційних питань Головного Управління у справах сім`ї та молоді Київської міської державної адміністрації, а саме період перебування на вищезазначеній посаді становить: з 01 грудня 2006 року по 18 березня 2011 року.

При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що фактичним періодом перебування ОСОБА_7 на посаді головного спеціаліста з кадрових і організаційних питань Головного Управління у справах сім`ї та молоді Київської міської державної адміністрації є період: з 01 грудня 2006 року по 17 травня 2007 року.

Так, заступником начальника управління молоді та спорту департаменту освіти і науки, молоді та спорту КМДА 28 вересня 2016 року Державному підприємству «Державна циркова компанія України» надана архівна довідка №063-8620, в якій зазначено, що ОСОБА_7 , наказом першого заступника Головного управління ОСОБА_8 01 грудня 2006 року призначено на посаду головного спеціаліста з кадрових та організаційних питань Головного управління у справах сім`ї та молоді КМДА, як такого, що успішно пройшов стажування, та 17 травня 2007 року наказом в.о. начальника вищевказаного управління звільнено з посади головного спеціаліста з питань організаційної та кадрової роботи, за власним бажанням відповідно до ст. 83 КЗпП України.

У подальшому з невстановленого досудовим розслідуванням часу по теперішній час ОСОБА_7 знаючи, що у його власній трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 грудня 1983 під порядковим номером № 41 наявні неправдиві відомості щодо терміну перебування ОСОБА_7 на посаді головного спеціаліста з кадрових і організаційних питань Головного Управління у справах сім`ї та молоді Київської міської державної адміністрації, у супереч п.2.6. наказу Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», не вжив заходів щодо виправлення неправдивих відомостей відповідно до вказаного порядку.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 виник умисел, щодо використання завідомо підробленого документу. З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 усвідомлюючи, що відомості у його трудовій книжці є підробленими, з`явився до відділу кадрів ДП «Державна циркова компанія України» для проведення процедури зарахування, а саме для написання заяви про зарахування на посаду заступника генерального директора ДП «Державна циркова компанія України», та надання відповідного пакету документів до якого входив оригінал трудової книжки. У той же день, ОСОБА_7 передав начальнику відділу кадрів ДП «Державна циркова компанія України», заяву, свою трудову книжку НОМЕР_1 від 05 грудня 1983, власноруч написану автобіографію та інші документи.

Реалізовуючи свій умисел, у період часу з 06 липня 2016 року по 04 серпня 2016 року ОСОБА_7 , усвідомлюючи що відомості у його трудовій книжці підроблені, маючи на меті перемогу в конкурсі на посаду генерального директора - художнього керівника державного підприємства «Державна циркова компанія України» надав пакет документів до конкурсної комісії Міністерства культури України, у тому числі і трудову книжку НОМЕР_1 від 05 грудня 1983 на ім`я ОСОБА_7 де є недостовірні дані.

Таким чином, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що відомості про період перебування на посаді головного спеціаліста з кадрових і організаційних питань Головного Управління у справах сім`ї та молоді Київської міської державної адміністрації у його трудовій книжці НОМЕР_1 від 05 грудня 1983 є підробленими, надав до конкурсної комісії Міністерства культури України пакет документів для участі в конкурсі на посаду генерального директора - художнього керівника ДП «Державна циркова компанія України».

Таким чином, ОСОБА_7 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити, а саме виключити з його мотивувальної і резолютивної частини вказівку про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 6538 грн. 08 коп. за проведення експертизи.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вимогами чинного КПК України передбачено, що покладення витрат на засудженого на залучення експерта можливе лише у випадку, якщо експертиза проводилася на замовлення сторони захисту. Разом з тим, дві почеркознавчі експертизи у даному кримінальному провадженні були проведені за дорученням сторони обвинувачення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, апелянт просить врахувати, що його підзахисний є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та на даний час не працює.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, а також заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ст. 382 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони захисником і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, що також адвокатом ОСОБА_6 не оспорюється.

Щодо стосується доводів захисника щодо незаконності вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат у розмірі 6 538 грн., то колегія суддів вважає їх безпідставними у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Таким чином, витрати на залучення експерта і витрати на проведення експертизи є тотожними поняттями.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто ухвалено обвинувальний вирок.

Також, вказаним вироком суду ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 6 538 грн. 08 коп.

Сума витрат на проведення експертиз підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи вище наведене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягненняпроцесуальних витрат на проведення експертиз з обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки, чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів.
Отже, судом вірно стягнено з ОСОБА_7 витрати, понесені стороною обвинувачення на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні.
Посилання захисника на положення ст. 122 КПК України є безпідставними, оскільки вказана норма закону регулює порядок вирішення судових витрат у випадку, коли судом не ухвалено обвинувальний вирок по справі.

Ті обставини, що ОСОБА_7 є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС та не працює, у відповідності до вимог чинного КПК України, не забороняє суду стягувати з останнього судові витрати на проведення експертиз у разі ухвалення щодо нього обвинувального вироку.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року у зв`язку з чим не вбачає підстав для його зміни, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10