Справа № 347/399/21
Провадження № 11-кп/4808/314/22
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000792 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , села Стопчатів, Косівського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, розлученого, не працюючого, на утриманні нікого не має, з середньою освітою, депутатом не обирався, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
Цим же вироком стягнено судові витрати та вирішено питання щодо речових доказів,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

15 листопада 2020 року приблизно о 19 год. 15 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у стані у алкогольного сп`яніння, зайшовши у приміщення по місцю тимчасового проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , пройшов у кімнату, де спав останній та реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи з мотивів та мети помсти, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розбудивши ОСОБА_9 вчинив над ним фізичну розправу, в ході якої ОСОБА_10 оборонявся, однак обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому три удари рубаючою частиною сокири в область лівого передпліччя із переходом на лівий променево-зап`ястний суглоб і ліву китицю та два удари обухом сокири в ділянку голови, у результаті чого своїм протиправним діянням спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа із крововиливами у м`які мозкові оболонки і в речовину головного мозку, яка ускладнилась розвитком набряку і набуханням речовини головного мозку, садно лобної ділянки, рубані рани в ділянці лівого передпліччя із переходом на лівий променево-зап`ястний суглоб та ліву китицю, із ушкодженням сухожилків та поверхневих судин, розрубом нижнього кінця лівої променевої кістки; синці в ділянках правого і лівого колінних суглобів.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці. Згідно висновку судово-медичного експерта №88 причиною смерті ОСОБА_9 стали тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно- мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа із крововиливами у м`які мозкові оболонки і в речовину головного мозку, яка ускладнилась розвитком набряку і набуханням речовини головного мозку, потерпілий ОСОБА_9 помер на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить повторно дослідити обставини щодо нього, які пом`якшують покарання , а вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року змінити та призначити покарання йому із застосуванням ст. 66 КК України. Вважає, вирок суду першої інстанції необґрунтованим та незаконним. Стверджує, що суд першої інстанції вирішуючи питання про обрання міри покарання відповідно до ст. 66 КК України не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_6 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину під час досудового слідства та позитивно характеризується по місцю проживання.

Прокурор ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та заперечує мотиви його апеляційної скарги. Вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін

Потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася в судове засідання суду апеляційної інстанції, повідомлена належним чином про час та місце апеляційного розгляду, будь-яких заяв суд апеляційної інстанції не отримував.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без її участі.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, врахувавши всі наведені ним обставини;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання таким, що відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням того, що розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій, апелянтом не оскаржується та не перевіряються апеляційним судом.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, суд першої інстанції встановив обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Щодо обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання, то суд першої інстанції не встановив таких обставин.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, врахував те що, обвинувачений двічі притягався до кримінальної відповідальності, однак відповідно до ст. 89 КК України, судимість погашена; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином; те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував; має місце реєстрації та місце постійного проживання, скарг за останній період на нього не поступало; розлучений; офіційно не працевлаштований; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливі при ізоляції його від суспільства та призначив покарання за ч. 1 ст. 115 КК України - 11 (одинадцять) років позбавлення волі.

Також, суд першої інстанції належно врахував пояснення потерпілої відносно призначення ОСОБА_6 покарання та відомості про відшкодування шкоди, а також наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність критики й співчуття до потерпілої, часткове визнання вини, не відшкодування витрат на поховання потерпілого та іншої шкоди в добровільному порядку. Крім цього в судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що обвинувачений не намагався виправити наслідків ситуації, не викликав потерпілому після завдання йому тілесних ушкоджень швидку медичну допомогу.

Більш того, встановлені судом першої інстанції обставини кримінального правопорушення, та дані про те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в сукупності свідчать про значно більший ступінь його тяжкості порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями.

ОСОБА_6 просить застосувати до нього ч. 1 ст. 66 КК України, однак суд апеляційної інстанції не вважає обставини, які пом`якшують покарання, визнані судом першої інстанції, з урахуванням з даних про особу ОСОБА_6 , його стану здоров`я, у сукупності такими, що дають підстави для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України, з огляду на інші обставини кримінального провадження.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Призначення покарань інших більш м`яких або меншого строку, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженні у їх сукупності, даних про особу обвинуваченого, з врахуванням принципу гуманізму, на думку суду апеляційної інстанції, не відповідатиме цілям, передбаченим ст. 50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відповідно і підстав для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

Більш м`яке покарання за ч. 1 ст. 115 КК України не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4