Провадження № 1-в/750/49/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року Деснянський районний суд м.Чернігова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законодавством України та Європейської конвенції з прав людини, -
в с т а н о в и в:

До Деснянського районного суду м.Чернігова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому останній просить привести вирок у відповідність до норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини, виключивши з вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року докази отримані з порушенням права на захист, незаконного затримання та відсутність судового контролю, визнавши явку з повинною (з`явлення із зізнанням) та слідчу дію відтворення обстановки і обставин події злочину, не належними і не допустимими доказами, у зв`язку з тим що дані слідчі дії проводились без участі адвоката, участь якого є обов`язковою.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 зазначив, що вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001, який набрав законної сили, він був засуджений до довічного позбавлення волі. Дане клопотання подане ним в порядку п.14 ч.1 ст. 537, п.4 ч.1 ст. 539 КПК України, статей 3, 6,8, 9, 19, 21, 22,24, 28, 55, 59, 62-64,124, 129 Конституції України, статей 1,6,13,46 Європейської Конвенції з прав людини, п.2 ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції. Вказує, що на час винесення вироку не існувало матеріальної норми, яка б забороняла суду, за наявності пом`якшуючих обставин, виносити максимальне покарання, це було право суду, яким суд міг зловживати на свій розсуд. Верховний Суд у постанові по справі №148/1211/15-к від 10.07.2018 висловив правову позицію щодо застосування ст. 69-1 КК України, відповідно до якої положення цієї статті застосовується, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у п.1 ч.1 ст.66 КК України та будь-яку з обставин, вказаних у п.2 ч. 1 ст. 66 КК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 у справі №663/537/17 висловила позицію щодо зворотної дії закону у часі. Така сама норма викладена і в ст. 58 Конституції України.
Засуджений ОСОБА_5 , його захисник в судовому засіданні просили задовольнити клопотання про приведення вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 у відповідність із законодавством України із урахуванням поданих доповнень.
Прокурор в судовому засіданні вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року у відповідність із законодавством України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, кримінальну справу №75/1349, справи №750/7906/16-к та №750/655/19, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року у відповідність із законодавством України - слід відмовити, з наступних підстав.
Вироком Чернігівського обласного суду від 01.06.2001, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 09.10.2001, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого п.п. «б», «г», «е», «і» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) та засуджено кожного з них до довічного позбавлення волі.
09 жовтня 2001 року вказаний вирок ухвалою Верховного Суду України залишено без змін.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.11.2018, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07.02.2019, в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 за нововиявленими обставинами, було відмовлено.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001, ухвали Верховного Суду України від 09.10.2001, ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.06.2019 та ухвали Чернігівського апеляційного суду від 17.09.2019 з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, відмовлено.
За змістом ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
У відповідності до ч. 1 ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
Вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням вироків суду, що набрали законної сили регламентовано ст.ст. 532-540 Розділу VІІІ «Виконання судових рішень».
Серед питань, вирішення яких віднесено до компетенції судді, є питання заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, а також інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п.п. 3, 14 ч.1 ст. 537 КПК України).
У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_5 просить суд фактично змінити суть вироку Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року, тобто надати повторно оцінку доказам та виключити з вироку певні докази, які були покладені в основу вироку та призначення покарання.
Суд вважає, що ОСОБА_5 просить суд привести вирок у відповідність до норм Конституції України та Європейської Конвенції з прав людини, виключивши з вироку Чернігівського обласного суду від 01.06.2001 року посилання на докази, отримані з порушенням права на захист, тобто визнати їх не належними і не допустимими доказами, тобто суть клопотання засудженого ОСОБА_5 , полягає в тому, що він просить переглянути вирок.
Зловживання учасниками процесу принципом остаточності судового рішення, що є складовою частиною верховенства права, є недопустимим. Судове рішення слід визначати за істину, що означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте.
Даний принцип визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.
Також при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_5 суд враховує наступне.
Законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Згідно ч. 1, 3 ст. 3 КК України злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що встановлені Європейським судом з прав людини порушення, перш за все, стосуються обов`язку держави виконати рішення ЄСПЛ, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.
Крім того, вдосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін і доповнень є прерогативою законодавчої гілки влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Адже варто розрізняти повноваження щодо нормотворення, які належать саме законодавчому органу, та повноваження щодо правозастосування, що реалізуються судовими органами в процесі здійснення правосуддя.
З огляду на вищевикладене, суд не є суб`єктом, уповноваженим на виконання позитивного обов`язку держави із задоволення вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Даний принцип визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законодавством України.
На підставі положень ст.ст. 370, 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законодавством України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суд через Деснянський районний суд м.Чернігова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1