КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

11 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001779 за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ванадзор, Республіки Вірменія, громадянина Вірменії, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в готелі «Снайпер» та за адресою: АДРЕСА_3 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_6 , 14.06.2021 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, знаходився за адресою: АДРЕСА_4 , при цьому у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_6 , підійшов до квартири АДРЕСА_5 та, застосувавши фізичну силу, натиснув на ручку вхідних дверей, які були відчинені, після чого проник до приміщення вищевказаної квартири, яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діючи далі, знаходячись у вищевказаній квартирі, ОСОБА_6 викрав сумку чорного кольору «Ferre», сумку червоного кольору марки «Toska Blu» та 455 єгипетських фунтів, що згідно курсу НБУ станом на 14.06.2021 року до гривні становило 786 гривень 74 копійки.
Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 786 гривень 74 копійки. Невдовзі ОСОБА_6 був затриманий при виході з під`їзду вказаного будинку.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням внесених під час її розгляду змін, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року стосовно ОСОБА_9 змінити. Рішення про застосування стосовно ОСОБА_9 ст. 75 КК України викласти в редакції: відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік. У решті вирок суду залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, апелянт вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Зокрема, як зазначає у своїй апеляційній скарзі Перший заступник керівника Київської міської прокуратури, оскаржуваним вироком суд першої інстанції незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку виключно злочинів, у той час, як положеннями ч. 3 ст. 75 КК України визначено однією з умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не вчинення нових кримінальних правопорушень протягом іспитового строку.

При цьому, як зазначається в апеляційній скарзі, поняття кримінальне правопорушення є ширшим за злочин, оскільки включає також і кримінальні проступки.

Таким чином, як вважає апелянт, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні у звязкуз неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а допущена судом помилка при застосуванні положень ст. 75 КК України виправленню судом апеляційної інстанції шляхом зміни вироку в цій частині.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури,з урахуванням внесених до не змін, та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Першого заступника керівника Київської міської прокуратури підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі прокурором, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація скоєного ОСОБА_10 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працює неофіційно різноробочим на будівництві, одружений, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, а також те, що майно потерпілій повернуто.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, вищенаведені дані про його особу, а саме те, що він неофіційно працює різноробочим на будівництві, одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, вчинив злочин вперше, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що визнано обставинами, які помякшують покарання, суд першої інстанції дійшов до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у звязку з чим визнав за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання та з рішенням суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури щодо наявності підстав для зміни вироку, з огляду на таке.

Відповідно до ч 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Законним, як це передбачено ч. 2 вказаної вище статті, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, а відтак поняття кримінального правопорушення не обмежується поняттям злочину та є ширшим, на що обґрунтовано звертається увага в апеляційній скарзі Першого заступника керівника Київської міської прокуратури.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обовязки.
Виходячи з наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, які підлягали застосуванню, в тому числі при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, не мав правових підстав для зазначення у резолютивній частині вироку, як умови для такого звільнення, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, оскільки таке формулювання прямо суперечить наведеним вище нормам матеріального права.

Відтак доводи, наведені в апеляційній скарзі Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, слід визнати обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, зокрема в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, змінити вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_6 та викласти рішення суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, наведене в резолютивній частині вироку, в редакції, яка відповідає нормам матеріального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України змінити.
Рішення суду щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням викласти в наступні й редакції: «На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до вимог, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обовязки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.».

У решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 755/10702/21

Номер провадження : 11-кп/824/260/2022
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_12
Доповідач - суддя ОСОБА_1