Справа №592/3356/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/289/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника володільців майна - адвоката ОСОБА_7

володільця майна ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника володільців майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2022 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2022 року клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000906 від 03 червня 2022 року за ч. 2 ст. 146 КК України було задоволено частково.

Накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на вилучене під час огляду місця події 03 червня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме:

- спортивні штани сірого кольору розміром ХХL;

- ковдру синього кольору з малюнком котів;

- подушку білого кольору;

- автомобіль ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключі до автомобіля ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 ;

- поліс №2385234.

В частині накладення арешту на вилучену заяву, було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник володільців майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2022 року в частині накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21101 д.н.з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля та поліс за № 2385234, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити та зобов`язати слідчого СВ Сумського РУП ГУНПІ в Сумській області ОСОБА_10 повернути вказане майно.

В обгрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що вказаний автомобіль, ключі і поліс, до даного кримінального провадження не мають ніякого відношення, власник зазначеного майна ОСОБА_9 , який виїхав як переселенець до Кіровоградської області, лише залишив свій автомобіль на подвір`ї будинку, де відбувався огляд. Згідно довіреності, яку ОСОБА_9 надав своїй родичці ОСОБА_8 , остання має право користуватися та вчиняти інші дії з вказаним автомобілем, і передав він вказаний автомобіль останній, оскільки вона має малолітню дитину, проживає у селі, куди практично не ходить громадський транспорт, і наявність автомобіля вкрай необхідна, так як дитина часто хворіє і виникають потреби виїзду до Сум у лікарню, за ліками, продуктами та іншими потребами.

Апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що висновок слідчого судді обґрунтований тим, що накладення арешту на вказане майно необхідне з метою збереження речових доказів, разом з тим, не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у цьому кримінальному провадженні, відповідає вказане нерухоме майно, при цьому з клопотання слідчого також не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном ОСОБА_9 , тобто, не доведено, що якимось чином використовувався даний автомобіль при вчинені злочину, з врахуванням того, що на подвір`ї, де проводився огляд, міг знаходитися будь який, і будь кого автомобіль. При цьому, до свідчень потерпілого ОСОБА_11 про те, що він був доставлений на місце де його утримували, якраз на автомобілі ВАЗ 2110 сріблястого кольору, які були враховані слідчим суддею, слід відноситися критично, оскільки таких автомобілів безліч, а номер автомобіля чи інші прикмети потерпілий не зазначив.

Крім того, апелянт посилається на те, що матеріалами провадження підтверджується те, що ОСОБА_11 стоїть на обліку в психоневрологічному диспансері, і на його думку, останній сказав те, що потрібно для працівників поліції і якби на подвір`ї стояв би інший автомобіль, іншого кольору і іншої моделі, він би назвав інші відомості.

Також апелянт зазначає, що на даний час у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній з осіб, і з врахуванням того, що вирішується питання щодо накладення арешту на майно ОСОБА_9 , останній набуває статусу третьої особи, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна повинен звертатись не слідчий, а прокурор. При цьому, твердження слідчого судді, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можуть мати інший статус, ніж треті особи, є нікчемними, оскільки іншого статусу у них не може бути, так як вони не мають жодного відношення до вказаного злочину.

Враховуючи вищезазначене, апелянт вважає, що клопотання слідчого щодо арешту майна, яке належить третій особі ОСОБА_9 , подано неналежним суб`єктом, без обґрунтування відповідності цього майна ознакам речових доказів, що не було враховано слідчим суддею, крім того, вказане клопотання надійшло 06 червня 2022 року, а оскаржувана ухвала постановлена 10 червня 2022 року, тобто, пізніше 72 годин, встановлених ч. 6 ст. 173 КПК України для розгляду питання накладення арешту, що є підставою для повернення вказаного майна.

Також, апелянт звертає увагу на те, що в нашій області проводяться бойові дії і на території діють умови воєнного стану, ніякої гарантії про надійність збереження вилученого майна ОСОБА_9 не існує, і хоча останній і не має ніякого відношення до вказаного злочину, за необхідності, збереження даного автомобіля під розписку можливо було б доручити ОСОБА_8 , до вирішення справи по суті.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення, пояснення представника володільців майна - адвоката ОСОБА_7 та володільця майна ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною, обгрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано повному обсязі.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000906 від 03 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за фактом незаконного, проти волі, протягом тривалого часу тримання ОСОБА_11 невстановленими особами.

04 червня 2022 року, під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: спортивні штани сірого кольору розміром ХХL; ковдру синього кольору з малюнком котів; подушку білого кольору; автомобіль ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 ; ключі до автомобіля ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 ; поліс №2385234 та заяву, які постановою слідчого були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадження, та на які у клопотанні слідчий просив накласти арешт з тих підстав, що вказане майно може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються, крім того може бути предметом та/або знаряддям вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2022 року клопотання слідчого було задоволено частково та накладено арешт на вищезазначене майно, за виключенням вилученої заяви, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що вилучені в ході огляду місця події речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що вони могли зберегти на собі сліди вчинення злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, слідчим суддею було враховано і те, що сам ОСОБА_11 , будучи допитаним в якості потерпілого, під час надання показань зазначав про те, що він був доставлений до місця, де його утримували, на автомобілі ВАЗ2110 сріблястого кольору і після того як він звідти втік, його знову забирали на вказаному автомобілі.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає, що на час розгляду клопотання слідчого, були законні підстави для арешту майна, враховуючи, що не на все зазначене слідчим майно було накладено арешт, а лише на те, яке, за наявності достатніх доказів, відповідало критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому, доводи апелянта про те, що доводами клопотання слідчого не доведено, що саме вказаний автомобіль може бути знаряддям вчинення злочину, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи те, що саме з метою встановлення чи спростування зазначених обставин на вказаний автомобіль і був накладений арешт, а посилання апелянта на те, що власник зазначеного майна ОСОБА_9 надав своїй родичці ОСОБА_8 право користуватися та вчиняти інші дії з вказаним автомобілем, оскільки вона має малолітню дитину, проживає у селі, куди практично не ходить громадський транспорт, і наявність автомобіля вкрай необхідна, не спростовують правильність висновків суду, оскільки накладення арешту на майно є необхідним для з`ясування усіх обставин справи і запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що узгоджується з положеннями закону, з яким пов`язане вирішення питання арешту майна.

При цьому, посилання апелянта на те, що ОСОБА_11 стоїть на обліку в психоневрологічному диспансері, і сказав те, що потрібно для працівників поліції, колегія суддів вважає безпідставними, за відсутності в матеріалах, які надійшли на розгляд підтверджуючих доказів того, що останній в силу своєї хвороби міг надати недостовірну чи неправдиву інформацію.

Що стосується доводів апелянта про те у клопотанні слідчий просив вирішити питання щодо майна осіб, які не мають жодного відношення до вказаного злочину, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточнюються відомості, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення, а також причетних до цього осіб. Крім того, на підтвердження того, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у даному провадженні є саме третіми особами, на що посилається апелянт, матеріали справи доказів не містять.

Таким чином, всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку було доведено необхідність накладення арешту на майно, в тому числі і на автомобіль ВАЗ 21101 д.н.з НОМЕР_2 , ключі від автомобіля та поліс за № 2385234, а доказів на спростування зазначених обставин під час апеляційного розгляду здобуто не було.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що, як повідомив під час апеляційного розгляду представник володільців майна - адвокат ОСОБА_7 , на підставі постанови слідчого від 30 липня 2022 року, дане кримінальне провадження було закрито, у зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення, а тому, заінтересовані особи не позбавлені можливості звернутися з відповідним клопотанням про повернення вказаного майна, у передбаченому законом порядку.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника володільців майна без задоволення.

Керуючись ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2022 року, якою було частково задоволено клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000906 від 03 червня 2022 року за ч. 2 ст. 146 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4