Справа 556/494/22
Номер провадження 1-в/556/83/2022
У Х В А Л А
Іменем України

11.04.2022 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ірпінь, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , до арешту не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше судимого: 25.07.2018 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки , з покладанням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Арештований: 11.08.2018 на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва.

Засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2019 за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України - 5 років 01 місяць позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2018.

Вирок набрав законної сили: 13 серпня 2019 року .

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав заяву, просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі. Рахує, що став на шлях виправлення, а працювати не обов"язково.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» заперечив щодо задоволення клопотання ОСОБА_5 , засуджений має не погашене стягнення, не довів своє виправлення.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. Останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_5 до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року, остаточно визначивши покарання - п`ять років один місяць позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено без змін тримання під вартою в Держаній установі «Київський слідчий ізолятор». Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з 11.08.2018, тобто з моменту його фактичного затримання.

Вирок набрав законної сили: 13 серпня 2019 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 11 серпня 2018 року. Вину в скоєному злочині визнає частково, міру призначеного судом покарання вважає несправедливою.

Під час тримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому Законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

Під час відбування покарання в державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)» допустив одинадцять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких тричі поміщався до дисциплінарного ізолятора. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

З 14.07.2021 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)».

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», за час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується негативно. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення не знято та не погашено в установленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувалися.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та не завжди виконує їх передбачені законодавством вимоги.

Засуджений не працевлаштований на виробництві установи. Позову за виконавчими листами не має.

Свій професійно технічний та загальноосвітній рівень підвищувати не бажає.

Участі програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів, отримує посилки.

За рисами характеру: запальний; у ставленні до засуджених: конфліктний; у ставленні до себе: невимогливий; за вольовими якостями: не цілеспрямований.

Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і в порядку, зовнішній вигляд охайний.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Перебуває на профілактичному обліку у психолога, як особа з психічними відхиленнями.

Відповідно до проведення оцінки ризиків, засуджений має середній рівень вчинення повторного кримінального правопорушення після звільнення.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Що стосується наявності чотирнадцяти стягнень, з яких тринадцять погашені, то дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення. Заходи заохочення до ОСОБА_5 не застосувалися.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Засуджений не бажає працювати, участі у виховних заходах та професійно-технічному навчанні не бере, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув ѕ строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, ретельно зясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання з місць позбавлення волі відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1