Справа № 203/273/22
Провадження № 1-кп/0203/506/2022
УХВАЛА
іменем України

21 червня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 18.08.2021 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.27, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000842 від 18.08.2021 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.27, ч.2 ст.194 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисником заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке було підтримано обвинуваченим. Обґрунтував клопотання тим, що у повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_6 вступив у попередню злочинну змову зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розподіливши ролі у вчиненні злочину. Однак в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 вступив у попередню змову з невстановленими особами. За таких обставин мається факт істотних порушень прав ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що фактичні обставини у повідомленні про підозру не збігаються з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Прокурор, потерпілий заперечували проти задоволення клопотання захисника. Прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому підстави для його повернення прокурору відсутні.
Суд, вислухавши доводи учасників судового розгляду та перевіривши обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, встановив наступне.
Відповідно до ч. 4 ст.110КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення .
Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
В постанові від 03 липня 2019 року в справі № 273/1053/17 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в т.ч. указав, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.
Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.
В постанові від 21 квітня 2021 року в справі № 295/12923/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду зауважив, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, а тим більше - в обвинувальних актах, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК.
Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог статті 278 КПК.
Щодо зазначеного кримінального провадження, то в указаній конкретній справі ВС відмітив, що коли обвинувальний акт, направлений до суду, не є ідентичним обвинувальному акту, врученому обвинуваченому, та істотно відрізняється від повідомлення про підозру, по суті призвів до ситуації, коли протягом судового розгляду особа була дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів легітимність висунутого обвинувачення.
В ключі наведеного суд не вбачає передумов для констатації факту невідповідності обвинувального акту вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України з підстав наведених стороною захисту, так як такий акт власне і базується на фактичних обставинах, установлених та відображених в підозрі, та того, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, так як визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.
При цьому суд зазначає, що відсутність в обвинувальному акті прізвищ осіб, з якими ОСОБА_6 вступив у попередню змову, його суті не змінює, оскільки в ньому наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, в ключі фактичних обставин, встановлених стороною обвинувачення у ході розслідування провадження через призму даних відображених в підозрі.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому заявлене клопотання є необґрунтованим та в його задоволенні необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 291, 314, 350, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Повний текст ухвали складено та оголошено 24 червня 2022 року о 16.00 годині.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1