Справа № 148/1291/22
Провадження №1-кп/148/167/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000102, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тиманівка Тульчинського району Вінницької області, громадянки України, українки, з середньою-спеціальною освітою, заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 310 КК України, -
встановив:
Протягом весняно-літнього періоду 2022 року ОСОБА_4 , будучи власницею та користувачем земельної ділянки, розташованої біля її домоволодіння, де вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 , виявила самосів 46 рослин коноплі, які відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотронних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 06.05.2000 №770, входять до числа рослин, що містять наркотичні засоби та психотронні речовини, обіг яких допускається лише для промислових цілей.
При цьому, ОСОБА_4 в порушення вимог ст.ст. 7, 15, 17, ч. 4 ст. 30 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», якими право культивування вказаних рослин надано лише юридичним особам, які є власниками ліцензії на даний вид діяльності, не знищила вказані рослини, а усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, умисно, упродовж травня - липня 2022 року незаконно їх вирощувала, прополюючи та доводячи рослини коноплі до стадії дозрівання, з метою подальшого використання для власних потреб без мети збуту.
В ході санкціонованого ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.07.2022 обшуку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , 23.07.2022 з 10:01 год. по 10:43 год. працівниками поліції виявлено та вилучено рослини в кількості 46 (сорок шість) одиниць, які відповідно до висновку експерта № CЕ -19/ 102-22/10916-НЗПРАП від 05.08.2022, мають ботанічні ознаки рослини роду Коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, та є рослинами роду Коноплі (Cannabis), що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 310 КК України, а саме незаконне впрошування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 18.08.2022 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
За змістом даної угоди прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 310 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинна понести обвинувачена у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 310 КК України, та пояснила, що їй цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом. Просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджене покарання, при цьому вказала, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.
Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченої, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисну, добровільність укладення нею угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.
Суд, вислухавши обвинувачену, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 310 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є кримінальним проступком, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.
Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 1 ст. 310 КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна лише суспільним інтересам, тяжкість даного кримінального правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.
З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Також судом враховується, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 18.08.2022 між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченої в дохід держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 серпня 2022 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000102.
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 310 КК України, призначивши їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Речові докази: 46 (сорок шість) рослин конопель, які упаковано до одного згортку, який складається з двох полімерних мішків білого кольору, зшитих між собою ниткою, кінці якої скріпленні биркою з підписами дізнавача сектору дізнання, понятих та печаткою «Для довідок» Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити, скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.07.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України
Суддя ОСОБА_1