Дата документу 15.09.2022
Справа № 334/515/21
Провадження № 1-кп/334/292/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
обвинувачуваної ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання застосування приводу до свідка ОСОБА_6 , яка у судові засідання не з`являється, причини неявки суду не повідомляє.
Захисник та обвинувачена підтримали клопотання.
Суд, заслухавши доводи прокурора, обвинуваченої, захисника, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 139 та ст. 327 КПК України, якщо свідок, який був у встановлений цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до свідка може бути застосовано привід.
Згідно ч.1 ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Неявка свідка ОСОБА_6 в судове засідання без поважних причин робить неможливим розгляд кримінального провадження, тому суд вважає за необхідне застосувати до свідка примусовий привід через органи поліції, для забезпечення розгляду даного кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Згідно ст. 322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку та випадків відкладення судового засідання з причин, передбачених ч. 2 вказаної статті.
На даний час, згідно встановленого обсягу та порядку дослідження доказів, триває судовий розгляд в стадії допиту свідків.
Прокурором заявлено та судом задоволено клопотання про допит свідків сторони обвинувачення, присутність яких під час судового розгляду, згідно ч. 3 ст. 23 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Зі свого боку суд, сприяючи розгляду справи в розумні строки, постійно направляв свідкам судові повістки, sms-повідомлення, а також при наявності клопотань постановляв ухвали про застосування до деяких із свідків примусового приводу.
За весь час розгляду даного кримінального провадження судом було допитано усіх свідків обвинувачення, крім свідка ОСОБА_6 . В той же час, в черговий раз проведення судового засідання є неможливим через неявку вказаного свідка, проти зміну порядку дослідження доказів сторони кримінального провадження заперечували.
Таким чином, прокурор, не зважаючи на створення судом необхідних умов для виконання обов`язку, передбаченого ч. 3 ст. 23 КПК України, тривалий час не забезпечує прибуття свідків у судове засідання для їх безпосереднього допиту.
Як вказує ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
При цьому, суд звертає увагу, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито заходів з метою оперативного судового розгляду справи та дослідження наявних доказів.
Неможливість допиту свідка ОСОБА_6 призводить до неодноразових відкладень судових засідань та порушення принципу безперервного розгляду справи.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, серед іншого, є забезпечення швидкого розслідування та судового розгляду. В п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України закріплено, що розумність строків є засадою кримінального провадження.
Вимоги про дотримання розумних строків провадження також закріплені в окремій статті 28 КПК України. Так, забезпечення судового провадження в розумні строки покладено на суд.
Як слідує зі змісту даної статті критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.
Дотримання розумного строку розгляду провадження є елементом справедливого судового розгляду в розумінні ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.
У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі "Вергельський проти України" зазначено: "розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів". Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж "розумного строку" (рішення від 06.09.2005 р. у справі "Павлюлінець проти України").
Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п. 97 рішення Європейського суду з прав людини від 16.09.2010 р. у справі "Вітрук проти України" зазначено, що "в кримінальних справах "розумний строк", передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було "пред`явлено обвинувачення", тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочинів. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце "суттєве погіршення становища (підозрюваного)", чи ні. Щодо закінчення "відповідного строку", то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п.70 рішення ЄСПЛ у справі "Меріт проти України" (Merit v. Ukraine))".
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.
З огляду на вказане, з врахуванням принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які на думку суду не будуть порушені, оскільки стороною обвинувачення заявлено про наявність певних доказів та запропоновано включити їх до порядку дослідження, тобто суд не вимагає надання інших доказів, про які не заявляв прокурор, однак представлення їх суду прокурором відбувається дуже повільно (забезпечення явки для допиту свідків сторони обвинувачення), що призводить до затягування розгляду справи, та не дозволяє суду здійснити дослідження доказів у повному обсязі.
За таких обставин, враховуючи той факт, що справа знаходиться на розгляді в Ленінського районного суду м. Запоріжжя з 28.01.2021 року, тобто вже більш ніж півтора роки, а дослідження доказів триває з порушенням вимог розумності строку, тому суд вважає за доцільне, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, встановити стороні обвинувачення строк для подання до суду доказів у даному кримінальному провадженні, а саме: забезпечити присутність свідка обвинувачення для її безпосереднього допиту в судовому засіданні, до 01.12.2022 року.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 28, 114, 318, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий привід судове засідання, яке відбудеться 18.10.2022 року о 11:00 год. в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя, кабінет № 18.
Виконання ухвали про привід свідка покласти на Головне управління Національної поліції в Запорізькій області Запорізьке районне управління поліції ( 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191).
Про виконання приводу або неможливості виконання із зазначенням причин інформувати головуючого до засідання письмово.
Встановити стороні обвинувачення, в особі групи прокурорів в кримінальному провадженні № 0001561 від 12.05.2020 року, строк для подання до суду доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 3 ст. 191 КК України, а саме: забезпечити присутність свідків обвинувачення для їх допиту до 01 грудня 2022 року.
Роз`яснити стороні обвинувачення, що у випадку не виконання нею своїх обов`язків щодо подання доказів на підтвердження обвинувачення по кримінальному провадженню № 0001561 від 12.05.2020 року, у встановлений строк, кримінальне провадження буде розглядатись на підставі наявних доказів у суду станом на кінець граничного строку подання доказів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1