Справа №591/6785/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/344/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу представника ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000305 від 28.10.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

30.06.2022 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000305 від 28.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 292, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1, 2 ст. 204, ч. 2 ст. 382, ч.2 ст.209 КК України, за фактом виготовлення та реалізації підакцизних товарів (пального) на території нафтопереробного заводу по АДРЕСА_1 , їх реалізації по підробленим документам, шляхом зловживання службовим становищем, із викраденої з магістральних нафтопроводів сировини, а також порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою. 27.06.2022 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук офісного приміщення за адресою: м. Суми, вул. Гагаріна, 9, офіс 221, у ході якого виявлено та вилучено речі та документи. Оскільки вказані речі, на думку слідчого, можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовими доказами, просив накласти на них арешт з метою збереження. В подальшому прокурором було уточнено клопотання слідчого, а саме: прокурор просив не накладати арешт на вилучені під час обшуку системні блоки, а також частину документів, оскільки вони не мають значення для досудового розслідування і у їх арешті немає потреби.

12.07.2022 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми вказане клопотання старшого слідчого задоволено та накладено арешт на документи, вилучені 27.06.2022 під час проведення обшуку офісного приміщення за адресою: м. Суми, вул. Гагаріна, 9, офіс 221, шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді представник ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року, скасувати і постановити нову ухвалу, якою просив відмовити старшому слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно. Крім цього адвокат просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, оскільки його пропустив з поважних причин договір про надання правової допомоги між ним і ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД укладено 19.07.2022 року і з мотивами прийнятого рішення був не обізнаний.

Щодо обґрунтування вимог скарги, то апелянт зазначав, що ухвала слідчого судді незаконна з наступних підстав.

Так, слідчий суддя залишив поза увагою те, що клопотання про арешт майна надійшло до суду не наступного робочого дня 28.06.2022 року, а лише 30.06.2022 року, суд клопотання розглянув теж з порушенням визначених на те ст. 172 КПК України строків, сама ухвала не містить відомостей на підтвердження висновків, що не застосування арешту щодо речей та документів може призвести до зникнення, втрати або пошкодження речових доказів, або настання інших тяжких наслідків. Також, апелянт вважав, що до матеріалів клопотання не надано жодних даних на підтвердження того, що майно, про арешт якого йдеться у клопотанні, є об`єктами протиправних дій або зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, оскільки предметом злочину за ч. 1 ст. 204 КК України є незаконно виготовлені спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво, тютюнові вироби, тютюн, промислові замінники тютюну, пального або інших підакцизних товарів, про що відомості у матеріалах кримінального провадження відсутні. Також, в клопотанні про накладення арешту відсутнє посилання на постанову слідчого, прокурора про визнання речовими доказами вилученого майна, а додані до клопотання матеріали такої постанови не містять. Вказане, позбавило слідчого суддю провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна ст. 98 КПК України. Також, апелянт звертав увагу і на те, що клопотання прокурора не містить постанови керівника органу досудового розслідування про призначення слідчої групи для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

26.07.2022 року від адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання з назвою «без участі» в якому апелянт зазначив, що до суду апеляційної інстанції з`явитись не може у зв`язку з відрядженням, а прокурором ОСОБА_8 подано заяву з проханням слухання справи проводити без його участі.

З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе слухання справи провести у відсутність особи яка подала апеляційну скаргу та прокурора.

Тому, вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги і доводи клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності з положенням ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, а вимоги ст. 117 КПК України зобов`язують суд поновити за клопотанням заінтересованої особи процесуальний строк, пропущений із поважних причин.

Згідно з положеннями п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000305 від 28.10.2020 року, винесена без участі учасників кримінального провадження (а.с. 113), відомостей про отримання ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД вказаного судового рішення матеріали справи не містять, з наданих адвокатом копій документів вбачається, що договір про надання ним ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД правової допомоги укладено 19.07.2022 року, а апеляційну скаргу адвокатом, в інтересах вказаного товариства, подано до Сумського апеляційного суду 21.07.2022 року.

Враховуючи викладене та з метою забезпечення особі права доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне поновити представнику ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року.

Щодо самої ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року, законність якої ставив під сумнів апелянт, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та належне обґрунтування необхідності арешту.

Так, з матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000305 від 28.10.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 292, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1, 2 ст. 204, ч. 2 ст. 382, ч.2 ст.209 КК України, за фактом виготовлення та реалізації підакцизних товарів (пального) на території нафтопереробного заводу по АДРЕСА_1 , їх реалізації по підробленим документам, шляхом зловживання службовим становищем, із викраденої з магістральних нафтопроводів сировини, а також порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.

27.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук офісного приміщення за адресою: м. Суми, вул. Гагаріна, 9, офіс 221, у ході якого виявлено та вилучено речі та документи.

Оскільки вказані речі, на думку слідчого, можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовими доказами, він просив накласти на них арешт з метою збереження. В подальшому прокурором було уточнено клопотання слідчого, а саме: прокурор просив не накладати арешт на вилучені під час обшуку системні блоки, а також частину документів, оскільки вони не мають значення для досудового розслідування і у їх арешті немає потреби.

12.07.2022 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми вказане клопотання старшого слідчого задоволено та накладено арешт на документи, вилучені 27.06.2022 під час проведення обшуку офісного приміщення за адресою: м. Суми, вул. Гагаріна, 9, офіс 221, шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно у даному кримінальному провадженні з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні органу досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В апеляційній скарзі апелянт вказував, що клопотання про арешт майна надійшло до суду не наступного робочого дня 28.06.2022 року, а лише 30.06.2022 року, суд клопотання розглянув теж з порушенням визначених на те ст. 172 КПК України строків.

З такими висновками апелянта колегія суддів погодитись не може з огляду на ч.5 ст. 171 КПК України, де слідчому, прокурору надається право на звернення до суду з клопотанням про арешт майна в 48 год. Щодо строків розгляду клопотання судом, то з матеріалів справи вбачається, що до розгляду воно було призначено судом на наступний день після його надходження, однак потім засідання відкладено на іншу дату з об`єктивних на те причин, що визнати порушенням ст. 172 КПК України, як на тому наголошував апелянт, колегія суддів також не може.

Також, апелянт зазначав, що в клопотанні про накладення арешту відсутнє посилання на постанову слідчого, прокурора про визнання речовими доказами вилученого майна, а додані до клопотання матеріали такої постанови не містять, однак такі твердження спростовується матеріалами справи (а.с. 21).

Щодо доводів апелянта про те, що клопотання не містить постанови керівника органу досудового розслідування про призначення слідчої групи для здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, то до них колегія суддів відноситься критично з огляду на ст. 171 КПК України, в якій вказано чіткі вимоги до клопотання про арешт майна.

Також апелянт вів мову про те, що до матеріалів клопотання не надано жодних даних на підтвердження того, що майно, про арешт якого йдеться у клопотанні, є об`єктами протиправних дій або зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та що ухвала не містить відомостей на підтвердження висновків, що не застосування арешту щодо речей та документів може призвести до зникнення, втрати або пошкодження речових доказів, або настання інших тяжких наслідків.

З таким висновками апелянта колегія суддів погодитись не може, оскільки як вбачається з матеріалів справи слідчим суддею в повній мірі було проаналізовано як відповідність майна ст. 98 КПК України так і наслідків незастосування такого арешту в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, з доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12.07.2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 та у кримінальному провадженні № 0000305 від 28.10.2020 року накладено арешт на документи, вилучені 27.06.2022 року під час проведення обшуку офісного приміщення за адресою: м. Суми, Гагаріна, 9 офіс 221, шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування, з метою збереження таких речей і документів як речових доказів по справі, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ НВП «Суми-Синтез» ЛТД адвоката ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4