Справа № 447/551/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/275/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року у м. Львові
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2022 року відносно засудженого ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

встановила:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2022 року відмовлено у задоволенні подання ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

На цю ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій покликається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого у підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора у заперечення доводів апеляційної скарги засудженого, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений, який відбув встановлену даною нормою закону частину строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з належною повнотою дослідивши матеріали подання ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», вивчивши документи особової справи засудженого, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений, відбуваючи призначене судом покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення, та підставно відмовив в його умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 засуджено вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22.06.2018р. за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.

21.12.2018р. Хмельницьким апеляційним судом вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22.06.2018р. щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання та постановлено у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.

Початок строку відбування покарання 01.01.2018р., кінець строку 01.01.2024р.

Як вбачається з характеристики адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» засуджений ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі знаходиться з 05.01.2018р.Перебуваючи у СІЗО м. Хмельницький засуджений порушень встановлених правил внутрішнього розпорядку не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. У ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)»засуджений ОСОБА_6 прибув 26.02.2019р. За власною ініціативою з перших днів перебування в колонії виявив бажання працювати. За час відбування покарання у ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)»режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, 9 разів заохочувався за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, робить належні висновки. Постановою начальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» від 08.09.2021р. ОСОБА_6 переведений до дільниці соціальної реабілітації. Засуджений працевлаштований у майстерні установи по виготовленню тріски. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Творчість». У порядку черговості приймає участь у суспільно-корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов для засуджених відділення та роботах по благоустрою колонії, проявляє власну ініціативу. Має виконавчі листи, частково сплачує. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.03.2021р. відмовлено у застосуванні ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України (дана ухвала залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 19.07.2021р.).

Колегія суддів звертає увагу, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому, належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, і виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Також, суттєвим є врахований місцевим судом той факт, що відсутність у засудженого порушень вимог режиму утримання, наявність неодноразових заохочень, як і відбуття ним, встановленої законом частини строку призначеного покарання не є безумовними підставами для застосування до нього положень ст. 81 КК України, адже умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має важливе значення длядосягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції прийшов до вірно висновку, що у даному випадку матеріали подання підтверджують, що засуджений ОСОБА_6 намагається довести своє виправлення. Водночас, переконливих даних про те, що засуджений ОСОБА_6 на даний час остаточно довів своє виправлення, матеріали подання не містять, а тому застосування до нього умовно - дострокового звільнення на даному етапі є передчасним.

З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_6 , як такому, що ще не довів своє виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді подання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, отже є необґрунтованою, а відтак до задоволення не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 14 березня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: