Справа № 206/2214/22
Провадження № 1-і/206/26/22
У Х В А Л А

03 серпня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду у м. Дніпрі у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Васильківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 22.10.2021 року за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 22.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочину), передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 14.03.2022 №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність Якимівського районного суду Запорізької області на Самарський районний суд м.Дніпропетровська.
01.08.2022 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання начальника Кам`янсько-Дніпровського відділу Васильківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 22.10.2021 року за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
Прокурор вважає за доцільне продовження тримання обвинуваченого від вартою на 60 днів, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу, а також, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою залишаються актуальними ризики переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі всебічного судового розгляду та можливість зі сторони обвинуваченого вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку обвинуваченого, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого, захисника, суддя вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Згідно зі змістом ст. 131 та ст. 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною першою ст. 199 КПК України, визначено що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
14.06.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60 днів, починаючи з 07.06.2022 до 03.08.2022 включно до 12 год. 00 хв.
Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Отже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , суддя враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 187 КК України, які згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років. Ризиками, які суд оцінює у сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від суду. Тому обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участі необхідних процесуальних дій для повного та всебічного судового розгляду, а «також виконання у відношенні нього процесуальних рішень. Також незаконно впливати на потерпілу та свідків. Крім того вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений не має постійного місця роботи, вчинив тяжкий корисливий злочин, що свідчить про його схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень та його не бажання стати на шлях виправлення, що вказує на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у разі не продовження йому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Вказані обставини дають суду підстави стверджувати, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, існують, обрання іншого, більш м`якого виду, суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою.
При цьому, підозрюваному може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.
Суд зауважує, що оскільки матеріали справи знаходяться на тимчасово окупованій території, у зв`язку із чим, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01.01.2022 рік 2481 грн. Враховуючи характеризуючи данні підозрюваного, вважаю, що сума у розмірі 20 прожиткових мінімумів, тобто 49620, 00 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.
У відповідності до ст. 194 КПК України, на підозрюваного необхідно покласти обов`язки у разі внесення застави.
Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 вересня 2022 року, включно.
Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн., дана сума є достатньою для внесення її як застави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:

- після звільнення з-під варти зобов`язати письмово повідомити прокурора та суд в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження про місце свого перебування;

- письмово повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);

-прибувати до суду за першим викликом для проведення процесуальних дій .

Термін обов`язків, покладених суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з дня звільнення з під варти під заставу.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі невиконання цих обов`язків ОСОБА_4 до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1