У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000158 від 14.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000158 від 14.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Клопотання обґрунтовується тим, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відомості про яке 14.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158.
Досудове розслідування розпочато на підставі заяви ОСОБА_6 , який діє на підставі довіреності №2046 від імені ОСОБА_7 , про вимагання у нього неправомірної вигоди працівником органів державної виконавчої служби за прийняття рішення в межах виконавчого провадження щодо уможливлення виїзду ОСОБА_7 за кордон України.
Як зазначається у клопотанні, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України здійснюється виконавче провадження №66094619 з примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі №757/24920/13-ц про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором №781-Ф від 02.02.2007 на суму 31 803 201, 49 грн.
У межах цього виконавчого провадження за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Печерським районним судом міста Києва постановлено ухвалу у справі №757/5670/21-ц про тимчасове обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України.
ОСОБА_6 як представник ОСОБА_7 за довіреністю звернувся до ОСОБА_5 та останній, під час зустрічі 12.07.2022, повідомив, що за допомогою свого доброго знайомого, імені якого не назвав, який є працівником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ознайомиться з матеріалами виконавчого провадження стосовно ОСОБА_7 та повідомив, що при наступній зустрічі повідомить суму неправомірної вигоди, яку необхідно буде йому передати для вирішення питання про можливість виїзду за межі України.
Під час наступної зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка відбулась 21.07.2022 близько 13.25 год. на території автозаправного комплексу «Socar» за адресою: м. Київ, бульвар Дружби народів, 35, останній повідомив про необхідність звернення до суду щодо скасування обмеження ОСОБА_7 на виїзд за межі України. При цьому, ОСОБА_5 обумовив, що він може забезпечити прийняття судом такого рішення, однак суму неправомірної вигоди у такому разі він зможе назвати тільки під час наступної зустрічі. Разом з тим, якщо ОСОБА_7 чи його представник самостійно зможуть забезпечити отримання такого рішення суду, то у випадку передачі йому грошових коштів в сумі 5 тисяч доларів США працівниками відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України буде винесено відповідну постанову, яку буде скеровано на адресу Державної прикордонної служби України для забезпечення можливості безперешкодного у відношенні наявного виконавчого провадження виїзду ОСОБА_7 за межі України.
У подальшому, під час зустрічі із ОСОБА_8 , яка відбулась 26.07.2022 близько 16 години на території автозаправного комплексу «ОККО» за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 42, ОСОБА_5 повідомив, що у випадку передачі йому ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 17 тисяч доларів США він спільно із працівниками відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України підготує необхідні документи та заяву на адресу Печерського районного суду м. Києва про скасування тимчасової заборони на виїзд за межі України, забезпечить прийняття судом рішення про задоволення такої заяви, прийняття відповідної постанови державним виконавцем, у провадженні якого перебуває виконавче провадження щодо ОСОБА_7 , та скерування цієї постанови до Державної прикордонної служби України для забезпечення можливості безперешкодного у відношенні наявного виконавчого провадження виїзду ОСОБА_7 за межі України.
Однак, заявником ОСОБА_6 не були передані обумовлені ОСОБА_5 грошові кошти як неправомірну вигоду у зв`язку із призивом ОСОБА_6 на військову службу до Збройних Сил України.
Прокурор зазначає, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме зловживання впливом, тобто обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, поєднана з вимаганням такої вигоди.
Крім цього, вказує, що під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, а саме аудіо-, відеоконтролю стосовно ОСОБА_5 встановлено, що останній під час зустрічі із ОСОБА_6 , яка відбулась 26.07.2022 близько 16 години на території автозаправного комплексу «ОККО» за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 за допомогою свого мобільного терміналу спілкувався із неназваною ним особою з приводу порядку виконання домовленості із ОСОБА_6 щодо забезпечення подачі відповідної зави до суду.
08.09.2022 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою місця проживання ОСОБА_5 а саме: АДРЕСА_2 .
20.09.2022 в ході проведення обшуку за адресою місця проживання ОСОБА_5 а саме: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_5 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 .
20.09.2022 постановою слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві, мобільний телефон марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у зв`язку із тим, що в його пам`яті може міститись відомості про спілкування останнього з приводу одержання неправомірної вигоди за прийняття рішення про уможливлення виїзду ОСОБА_7 за межі України, зокрема з особами з числа працівників відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, і за допомогою цих відомостей можливо встановити співучасників вчинення кримінального правопорушення, а також інші обставини вчинення злочину.
20.09.2022 в ході проведення огляду вказаного мобільного телефону марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , встановлено, що останній заблоковано паролем.
З огляду на зазначене, прокурор вказує, що з метою збереження речових доказів а також проведення експертного дослідження, виникла необхідність у накладенні арешту на мобільний телефон марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , вилучений в ході обшуку за адресою АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у клопотанні.
Представник власника майна представника власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства та прав і свобод людини при проведенні обшуку, порядку виконання слідчих розшукових дій в межах строку досудового розслідування, необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам п.1 ч.2 ст.171 КПК України, адже в ньому не зазначено яка саме мета накладення арешту, який вид експертизи необхідно провести та не зазначено які саме докази/інформацію необхідно отримати з тимчасово вилученого телефону.
Власник майна ОСОБА_5 у судовому зсіданні підтримав позицію свого представника та просив відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а тимчасово вилучений мобільний телефон повернути йому як власнику.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з приписом ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим суддею встановлено, що Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відомості про яке 14.07.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 08.09.2022 (справа № 760/11731/22, провадження №1-кс/760/3700/22) надано дозвіл слідчим групі слідчих та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000158 від 14 липня 2022 року на проведення обшуку у житловому приміщенні за місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_9 , у розмірі частки 1/3, ОСОБА_10 , у розмірі частки 2/3, з метою відшукання та вилучення мобільного телефону ОСОБА_5 , документів (копій документів) виконавчого провадження №66094619, проектів процесуальних документів від імені боржника ОСОБА_7 , документів, що можуть вказувати на відносини із конкретними працівниками відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, записників та паперових носіїв із записами щодо домовленостей із ОСОБА_6 , виконавчого провадження №66094619 чи спілкування із конкретними працівниками відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
20.09.2022 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києві від 08.09.2022 (справа № 760/11731/22, провадження №1-кс/760/3700/22), проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які можуть мати значення для кримінального провадження.
З копії протоколу обшуку від 20.09.2022 вбачається, що під час обшуку слідчим було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , дозвіл на вилучення якого прямо надавався ухвалою слідчого судді.
Постановою слідчого Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 від 20.09.2022 мобільний телефон марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , визнано речовим доказом на підставі того, що він може міститись відомості про спілкування ОСОБА_5 з приводу одержання неправомірної вигоди за прийняття рішення про уможливлення виїзду ОСОБА_7 за межі України, зокрема з особами з числа працівників відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, і за допомогою цих відомостей можливо встановити співучасників вчинення кримінального правопорушення, а також інші обставини вчинення злочину.
Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що вилучений 20.09.2022 в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , не є тимчасово вилученим майном, на яке може бути накладено арешт, оскільки згідно ухвали слідчого судді від 08.09.2022 (справа № 760/11731/22, провадження №1-кс/760/3700/22) входив до переліку речей та документів, щодо яких було прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у клопотанні та в судовому засіданні не доведено необхідність арешту належного ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Іphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , а тому враховуючи, що він не є тимчасово вилученим майном, такий мобільний телефон має бути залишенно у розпорядженні СВ Солом`янського УП ГУНП.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000158 від 14.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - відмовити.
Залишити у розпорядженні СВ Солом`янського УП ГУНП мобільний телефон марки «Iphone» модель «12 pro» імеі: НОМЕР_1 , вилучений 20.09.2022 у ОСОБА_5 , в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 08.09.2022 у справі №760/11731/22 (провадження №1-кс/760/3700/22).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1