печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4591/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на повідомлення про підозру від 19.10.2021 року у кримінальному провадженні №0000373,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з вимогою скасувати повідомлення про підозру від 19.10.2021 року ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 321-1 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 321-1 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 321-1 КК України складені старшим слідчим в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_10 за погодженням із прокурором першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000373 від 10.03.2021 та зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000373 за ч. 3 ст. 321-1, ч. 2 ст. 209 КК України вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру від 19.10.2021 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
В обґрунтування доводів та вимог скарги представник осіб, в інтересах яких подано скаргу вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України є незаконними та ґрунтуються лише на припущеннях органу досудового розслідування та вручені з порушенням процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, вважає підозри необґрунтованими, у повідомленнях про підозру відсутні, підтвердженні доказами, фактичні обставини, які б вказували на наявність складу інкримінованого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинів.
У судовому засіданні підозрювані та захисники скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просили її задовольнити.
Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 заперечував проти заявленої скарги, вважав її безпідставною, просив суд відмовити в її задоволенні у повному обсязі.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення підозрюваних, захисників, думку прокурора, який заперечував проти скасування повідомлень про підозри, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.
Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Так, згідно ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження №0000373 відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.03.2021 року за фактами виготовлення, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту та збуту завідомо фальсифікованих лікарських засобів в особливо великих розмірах та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 321-1, ч. 2 ст. 209 КК України.
19.10.2021 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оголошено про підозри у виготовленні, перевезенні, пересиланні, зберіганні з метою збуту та збуту завідомо фальсифікованих лікарських засобів, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України.
Відповідно до повідомлень про підозру, відповідні особи підозрюється в тому, що: «…Здійснюючи реалізацію свого спільного злочинного плану, учасниками злочинної змови ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за період з 01.01.2020 по час припинення злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів було здійснено виготовлення, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту та збут завідомо фальсифікованих лікарських засобів ЕТИЛОСЕПТ 96%, СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%, БІОСЕПТ 70%, ЕТИЛОСЕПТ 70%, БІОСЕПТ 70% на загальну суму 288 400 568,48 (двісті вісімдесят вісім мільйонів чотириста тисяч п`ятсот шістдесят вісім гривень 48 копійок), що в понад п`ятсот разі перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що відповідно до наказу МОЗ України №321 від 22.04.2013 є особливо великим розміром фальсифікованих лікарських засобів.».
Орган досудового слідства ґрунтує докази у інкримінованому злочині підозрюваним виключно на Висновку експерта №21-55/ССЕ від 13.10.2021, який проводився ТОВ "БМВС-ЕКСПЕРТ", код за .
Однак, суд критично відноситься до відповідного Висновку, так для проведення відповідної експертизи органом досудового розслідування не надавалися первинні фінансово-господарські документи, а лише сумнівні регістри. Крім того, як зазначає сторона захисту, у відповідному Висновку, експертом не взяв до уваги реальні операції, а зроблені лише припущення щодо встановлення суми збитку яка виражається у різниці між закупкою продукції та реалізації її контрагентам.
Судом в ході судового засіданні не встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 причетні до вчинення інкримінованих кримінальних діянь.
Суд критично ставиться до позиції сторони захисту стосовно ОСОБА_7 . Так, в судовому засіданні сторона захисту не надано достатніх та беззаперечних доказів, що спростовують обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 321-1 КК України у кримінальному провадженні №0000373.
Органом досудового розслідування за час здійснення досудового розслідування не здобуто нових та переконливих доказів фальсифікації лікарських засобів та завданих збитків, що давало б змогу діяння ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кваліфікуватися за ч. 3 ст. 321-1 КК України.
Разом з цим, за клопотанням сторони захисту судовим експертом ОСОБА_12 проведено судово-економічну експертизу, яку оформлено Висновком №29/11/1-21 від 15.12.2021 року. Так, згідно зазначеного Висновку встановлено, що різниця між закупленою продукцією (спирт етиловий розчин 70% та 96% по 100 мл у флаконах) ТОВ «ФК Прогрес 17», ТОВ «ФК Біолік ЛТД», ТОВ «Біолік ЛТД», ТОВ «Лофт Маркет», ТОВ «Інфопостачсервіс», ТОВ «Формат 8», ТОВ «Інвіро-20» у ПАТ «Біолік» та в подальшому реалізована контрагентам становить 3 613 753,30 грн. (102 054 253,85 - 105 668 007,15) та являється доходом підприємств за 2020-2021 рр.
В подальшому, у рамках кримінального провадження слідчими 03.12.2021 року винесено постанову про призначення лабораторного (експертного) дослідження по зразках лікарських засобів, відібраних в ході відповідного огляду. ГСУ НП України зазначену експертизу листом №41321кл/24/9/4-2021 від 06.12.2021 року доручено виконувати ДП «Центральної лабораторії з аналізу якості лікарських засобів і медичної продукції».
Так, згідно Сертифікатів аналізу №0092 від 17.01.2022 року, №0085 від 13.01.2022 року, №0084 від 13.01.2022 року, №0082 від 13.01.2022 року, №0081 від 13.01.2022 року, №0080 від 13.01.2022 року, №0079 від 13.01.2022 року, №0070 від 12.01.2022 року, №0069 від 12.01.2022 року, №0068 від 12.01.2022 року, №2920 від 30.12.2021 року, №2919 від 30.12.2021 року, №2918 від 30.12.2021 року, №2917 від 30.12.2021 року, №2916 від 30.12.2021 року, №2915 від 30.12.2021 року, №2914 від 30.12.2021 року, №2913 від 30.12.2021 року, №2912 від 30.12.2021 року, №2911 від 30.12.2021 року, №2893 від 29.12.2021 року, №2892 від 29.12.2021 року, №2891 від 29.12.2021 року, №2890 від 29.12.2021 року, №2889 від 29.12.2021 року, №2888 від 29.12.2021 року, №2887 від 29.12.2021 року, №2886 від 29.12.2021 року, №2884 від 29.12.2021 року встановлено, що зразки препаратів БІОСЕПТ 96, розчин для зовнішнього застосування 96%, СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96, розчин для зовнішнього застосування 96%, ЕТИЛОСЕПТ 96, розчин 96%, ЕТИЛОСЕПТ 70, розчин 70%, БІОСЕПТ 70, розчин для зовнішнього застосування 70%, СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 70, розчин для зовнішнього застосування 70% відповідають вимогам МКЯ до р.п. №UA/13166/01/01, №UA16243/01/01, №UA16122/01/01, №UA16066/01/01, №UA17700/01/01 та вимогам показників по наступних критеріях: ідентифікація, відносна густина, упакування, маркування, оптична густина.
Таким чином, лікарські засоби ЕТИЛОСЕПТ 96%, СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 96%, БІОСЕПТ 70%, ЕТИЛОСЕПТ 70%, БІОСЕПТ 96%, СПИРТ ЕТИЛОВИЙ 70% не є фальсифікованими лікарськими засобами, а являються оригінальними лікарськими засобами, які за своєю сукупністю властивостей, надають лікарському засобу здатність задовольняти споживачів відповідно до свого призначення і відповідають вимогам, встановленим законодавством (Закону України «Про лікарські засоби»).
ОСОБА_6 являється ініціатором внесення відповідних лікарських засобів до «Державного реєстру лікарських засобів України», що унеможливлює мотив фальсифікації лікарських засобів.
Таким чином, оцінюючи в сукупності докази: протоколи обшуків, висновки експертів, сертифікати аналізів, інформацію з Державного реєстру лікарських засобів України, допити свідків, суд приходить до висновку про необґрунтованість повідомлень про підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_8
10.12.2021 року заступником Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000373 було продовжено до 3-х місяців, тобто до 19.01.2022 року.
14.01.2022 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000373 до 6-ти місяців, тобто до 19.04.2022 року включно.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. «Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011р.» У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 4 ст. 278 КПК України) - це стосується і зміни повідомлення про підозри (ч. 1 ст. 279 КПК України).
Згідно ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, які приймаються в формі постанови з наявністю чіткого переліку вимог. Окремо також в згаданій статті зазначено, що обвинувальний акт також є процесуальним рішенням. Порівнявши ст. ст. 110, 277 КПК України, які ставляться законодавцем до процесуального рішення у формі постанови та до повідомлення про підозру у зв`язку із чим повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не процесуальним рішенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Виходячи із зазначеного вище, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст. 278 КПК України.
Статтею 9 КПК України, закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 24 КПК України, гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Положення ч. 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.
Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.
Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27.02.1980р., скарга №6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15.07.1982р, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10.12.1982р.) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.
З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.
Як вбачається зі зміст повідомлень про підозру відсутні фактичні дані, які вказують на безпосередню причетність ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення й слідчий суддя в даному випадку враховує імперативну позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен заснувати своїх рішення тільки на доказах в юридичному сенсі.
Оскільки повідомлення про підозри були вручені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з порушенням порядку визначеного нормами КПК України, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та скасування повідомлень про підозру від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000373 від 10.03.2021 року.
Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги захисника щодо зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки кримінальним процесуальним законом не визначено механізм реалізації таких дій.
Керуючись статтями 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на повідомлення про підозру від 19.10.2021 року у кримінальному провадженні №0000373 задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 19.10.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000373.

Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 19.10.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 321-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000373.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1