Справа № 127/2817/22
Провадження № 1-кп/127/54/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, відомості про яке внесено 18.11.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001519, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 направила до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому мотивуючи наступним. Адвокат ОСОБА_5 просила врахувати, що на даний час ОСОБА_4 в умовах СІЗО постійно перебуває під наглядом лікарів, увесь цей час у нього спостерігається погіршення стану здоров`я, постійні скарги на болі в грудях, кашель, хоча симптоматичне лікування і отримає, але в повній мірі забезпечити надання йому кваліфікованої медичної допомоги неможливо. Він є інвалідом 2-ї групи, інсулінозалежним і в умовах СІЗО перебувати не може. Докази хвороби попередньо надавались суду. Захисник зауважила, що згідно зі ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Відтак, сторона захисту просила суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання про зміну йому запобіжного заходу мотивуючи тим, що він хоче бути корисним для суспільства, допомагати людям, тим паче в такий важкий для усіх час.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо клопотання сторони захисту мотивуючи тим, що ризики, які мали місце під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, які були досліджені в ході судового розгляду. Ризик ухилення від суду лише посилився, оскільки на даний час спрощена процедура перетину кордону. Продовжує існувати ризик впливу на потерпілих та свідків. Відтак прокурор просив відмовити у клопотанні сторони захисту.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Судом враховано, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавлення права керування транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Згідно положень ст. 75 КК України не допускається звільнення від відбування покарання з випробуванням при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції. Відтак, на переконання суду існує ризик того, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, останній зможе переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Суду не надано доказів, що обвинувачений до затримання був працевлаштований, тому на переконання суду, існує ризик, що обвинувачений зможе вчиняти й інші кримінальні правопорушення.

Крім вищевикладеного обґрунтування наявних ризиків, при вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу судом враховано, що існує ризик впливу на свідків, оскільки обвинуваченому відомі адреси проживання останніх, з метою зміни наданих ними показів під час досудового розслідування.

Крім того, існує ризик, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином.

Під час вирішення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому, судом досліджено копію виписки з історії хвороби ОСОБА_4 , однак не встановлено неможливість перебування останнього в установі попереднього ув`язнення у зв`язку зі станом здоров`я.

Таким чином, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 291, 314- 317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: