ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/687/22
Провадження № 1-кп/486/122/2022

16 вересня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 12.03.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035, на підставі обвинувального акту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тімірязєвка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не маючому на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовця Збройних Сил України з 12.03.2022 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 11.03.2022 року близько 15 год. 45 хв., знаходячись біля Ташлицького водосховища, що розташоване на перетині вул. Олімпійська, що в м. Южноукраїнську, та автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв», від невстановленої дізнанням особи, через підібрання у визначеному місці (схованці) так званої «закладки», отримав у своє володіння порошкоподібну речовину масою 1,0034 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою у складі речовини 0,8864 г, яку помістив до кишені верхнього одягу, маючи намір в подальшому її вжити шляхом куріння.
В той же день близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному вище місці, був зупинений представниками територіальної оборони м. Южноукраїнська для перевірки документів та встановлення його особи, для чого було викликано черговий наряд сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, співробітниками якого ОСОБА_4 був доставлений до адміністративної будівлі відділення поліції, розташованого за адресою: вул. Спортивна, 3, м. Южноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область. У відділенні поліції ОСОБА_4 повідомив, що має при собі речовину, обіг якої заборонений на території України, та добровільно видав працівникам поліції дві пластикові колби з кристалічною речовиною білого кольору, масою 1,0034 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою у складі речовини 0,8864 г, яку останні незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.
30.06.2022 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст. 309 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (проступку) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_4 покарання, за ч.1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн.. Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватими, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків (ч.1 ст. 309 КК України).
В судовому засіданні сторони кримінального провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.
Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення проступку.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.
Інші учасники кримінального провадження також просили про затвердження угоди про визнання винуватості.
Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.
Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та за вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо кримінальних проступків.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати пов`язані з проведенням експертизи від 06.06.2022 року в сумі 858,10 грн., відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, покласти на ОСОБА_4 .
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.06.2022 року між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 12.03.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000035.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити узгоджене угодою покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп..
Речові докази кристалічну речовину білого кольору, що знаходиться у двох пластикових колбах (пакет № 1) загальною масою 0,9736 г, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, які знаходяться на зберіганні в камері зберіганні речових доказів Відділенні поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, знищити.
З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.
Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1