Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 жовтня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0004839 від 11.08.2018 року за ч.1 ст.345-1 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 21.00 год. по 07.00 год. в межах строку досудового розслідування, а саме до 07.11.2022 року.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного та ризики, передбачені ст.177 КПК України. Наголошує, що з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_7 , розуміючи реальність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі, вживає заходів, щоб переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

До початку апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вказує, що слідчий суддя дотримався всіх норм кримінального процесуального закону, врахував тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, позитивні особисті дані, бездоганну репутацію та відсутність судимостей. Зазначає, що слідчий та прокурор вводили слідчого суддю в оману, повідомляючи що підозрюваний переховується від правоохоронних органів та про те, що місце його перебування протягом тривалого проміжку часу було невідоме. Наголошує, що на даний час активно співпрацює зі слідством та надає вичерпні покази та відповіді на всі питання слідчого. Тому просить ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, котрі вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11 серпня 2018 року до ЄРДР за № 0004839 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345-1 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345-1 КК України, про що йому було письмово повідомлено 26 серпня 2022 року.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у повній мірі дослідив обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345-1 КК України, що підтверджено доказами, достатніми на етапі досудового розслідування для вирішення питання щодо запобіжного заходу і дійшов вірного висновку, що на даний час, із урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та недоведеність прокурором обставин, які б указували на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо того, що ні в клопотанні, ані в судовому засіданні не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому, згідно з положеннями ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в застосуванні до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків незаконного впливу підозрюваного на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, жодним доказом не доведені, отже є голослівними.

Що стосується посилання прокурора в апеляційній скарзі на недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, то вони не заслуговують на увагу, оскільки фактично ґрунтуються лише на припущеннях прокурора щодо можливої поведінки підозрюваного в майбутньому та не містять під собою обґрунтованих підстав.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід є співрозмірним з існуючими ризиками, тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею характеру і ступеню тяжкості інкримінованого злочину та обставин його скоєння також не заслуговують на увагу, оскільки сама по собі тяжкість вчиненого злочину, у якому підозрюється особа, на переконання колегії суддів, не є достатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, без урахування інших обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний також спростував ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, зазначений в клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора, вказуючи що він постійно перебував у м. Рівне за місцем проживання або роботи, що підтверджували свідки під час досудового розслідування.

Ризику продовження злочинної діяльності можливо запобігти шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, що передбачає контроль за поведінкою підозрюваного з боку органів поліції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в період доби є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього. При цьому апеляційним судом приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного перегляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо підозрюваного ризику, а тому апеляційні вимоги прокурора стосовно необхідності застосування щодо останнього виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є в даному випадку необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Інші посилання апелянта також не спростовують висновків слідчого судді про доцільність визначення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є пропорційним тяжкості інкримінованого діяння та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3