Справа № 192/1031/22
Провадження № 1-в/192/195/22
Ухвала
іменем України

12 серпня 2022 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_2 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України, узгоджене з головою спостережної комісії при Дніпровській районній військовій адміністрації Дніпропетровської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпрі, на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,
засудженого 21 січня 2021 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково, у вигляді 3 місяців позбавлення волі, приєднане покарання, не відбуте за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 року, Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2019 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 року, остаточно призначене покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі;
початок строку відбування покарання: 22.05.2020,
кінець строку відбування покарання: 22.08.2023,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» звернувся до суду з поданням, узгодженим з головою спостережної комісії при Дніпровській районній військовій адміністрації Дніпропетровської області, про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання. Подання мотивує тим, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований бригадиром дільниці ТНВ з пошиття розгрузок для бронежилетів, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має чотири заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не мав. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт» та «Підготовка до звільнення». Визнає провину у скоєних злочинах. Вирішене питання реєстрації. Заборгованості за виконавчими листами немає. Начальник виправної установи вважає, що засуджений довів своє виправлення.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» у судовому засіданні подання підтримала.
Засуджений просив застосувати до нього ст. 81 КК України, зазначив про те, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнає та розкаюється.
Прокурор проти задоволення подання заперечував, вважає, що останній не довів своє виправлення.
Представник спостережної комісії при Дніпровській районній військовій адміністрації у судове засідання не з`явився, повідомлення про дату, час та місце розгляду подання було направлено голові спостережної комісії на електронну пошту.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд за відсутності належним чином повідомленої особи, яка не з`явилась.
Суд, заслухавши представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)». Початок строку відбування покарання: 22.05.2020, кінець строку: 22.08.2023.
Був засуджений:
16.12.2009 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн;
27.10.2010 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; звільнений 31.01.2015 умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 9 днів;
26.03.2013 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст.ст.71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;
09.07.2013 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 16 вересня 2015 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 4 дні;
20.10.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць; звільнений 26.12.2018 умовно-достроково на невідбутий строк покарання 4 місяці 11 днів;
09.10.2019 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
29.10.2019 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
27.01.2020 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ухвалено вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019, яким ОСОБА_4 , засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, а також вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.10.2019, яким ОСОБА_4 засудженого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно;
21.01.2021 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, частково, у вигляді 3 місяців позбавлення волі, приєднане покарання, не відбуте за вироками Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2019 року, Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2019 року та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 року, остаточно призначене покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Таким чином, ОСОБА_4 є особою яка, раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
В установах виконання покарань знаходиться з 25 травня 2020 року.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 19.07.2022 до засудженого було застосовано одне стягнення, а саме 04 грудня 2020 року, яке на тепер вже погашене, та чотири заохочення: 19 жовтня 2021 року, 21 січня, 12 квітня та 19 липня 2022 року (а.с. 4).
Працевлаштований засуджений з липня по вересень 2020 року та з травня 2021 року по теперішній час (а.с. 15).
Відповідно до характеристики, складеної у липні 2022 року, за період перебування в УВП № 4 м. Дніпра засуджений характеризувався задовільно. У Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 11 червня 2020 року. Працевлаштований бригадиром дільниці ТНВ з пошиття розгрузок для бронежилетів. До праці ставиться сумлінно. За час відбування покарання характеризується позитивно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці заохочений чотири рази, стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення», бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених (відділення фізкультурно-спортивна секція), підтримує зв`язки з рідними. Збитків не має. На профілактичному обліку не перебуває (а.с. 3).
Разом з тим, відповідно до характеристики, наданої засудженому Державною установою «Солонянська виправна колонія № 21» у липні 2020 року, за час перебування у дільниці карантину, діагностики та розподілу характеризувався посередньо, не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійсненню за ними належного догляду, використанню їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставився до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні. Не брав участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагнув до підвищення загальноосвітнього рівня, не брав участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляв соціально-корисну активність в організації їх роботи (а.о.с. 24).
За змістом характеристик засудженого, складених у вересні 2020 року та лютому 2022 року, за час відбування покарання він характеризувався задовільно, до праці ставився задовільно, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не брав особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагнув до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, вважав свій рівень достатнім, не брав участь у роботі самодіяльних організацій (а.о.с. 32, 66).
25 вересня 2020 року комісія ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відмовила засудженому у переведенні до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 КВК) як особі, яка не стає на шлях виправлення (а.о.с. 34).
04 лютого 2022 року комісія виправної установи відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням (ст. 82 КК України) як особі, яка не стала на шлях виправлення (а.о.с. 68).
Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , надаючи оцінку його поведінці та ставленню до праці за весь період відбування покарання, суд звертає увагу, що в установах виконання покарань засуджений знаходиться з травня 2020 року. З травня 2020 року по лютий 2022 року він характеризувався посередньо або задовільно, не брав участь в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагнув до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не брав участь у роботі самодіяльних організацій. Згідно з характеристиками, складеними у вересні 2020 року та лютому 2022 року, до праці ставився задовільно. Заохочення засуджений почав отримувати із жовтня 2021 року.
Як вбачається із матеріалів особової справи засудженого, позитивні зміни у його поведінці та відношенні до праці мають місце лише починаючи з другої половини 2021 року. Тому суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.
Саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, його зразкова поведінку та сумлінне ставлення до праці протягом останнього часу відбування покарання, без врахування поведінки за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд вважає, що у задоволенні подання начальника виправної установи про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарння потрібно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1