Справа № 522/3724/22
Провадження № 1-кп/522/1100/22

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -
26.12.2021 приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де на комоді в спальній кімнаті помітив ключі від автомобілю марки «Nissan Primera», в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , який належить на праві власності потерпілій ОСОБА_6 , при цьому ОСОБА_3 будучи обізнаний про те, що вказаний вище транспортний засіб припаркований в дворі будинку за вказаною вище адресою, визначив його об`єктом свого злочинного посягання.
В цей самий час у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний намір направлений на заволодіння автомобілем марки «Nissan Primera», в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , на праві власності, який перебував у дворі будинку за АДРЕСА_1 .
Так, з метою реалізації свого злочинного плану приблизно о 09 год. 00 хв., того ж дня, ОСОБА_3 , незаконно заволодів ключами від вище вказаного транспортного засобу які знаходилися на комоді в спальній кімнаті квартири за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_6 , після чого вийшов з квартири у двір будинку де був припаркований автомобіль «Nissan Primera», в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 , не маючи ані дійсного, ані уявного права власності на транспортний засіб, скориставшись відсутністю власника та 26.12.2021 приблизно о 09 год. 05 хв. підійшов до автомобіля марки «Nissan Primera», в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , з лівої сторони до водійської передньої двері автомобіля. За допомогою викрадених ключів відкрив водійські двері та проник у салон автомобіля марки «Nissan Primera», в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , та за допомогою викрадених ключів запустив двигун автомобіля, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення в невідомому напрямку, тим самим розпорядився викраденим автомобілем «Nissan Primera», в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму 126 067 гривень 21 копійка.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства. Кримінальне провадження ОСОБА_3 просив розглянути в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має та просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання їх винуватими.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом ,вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Судом враховується, що потерпіла в рамках наявного кримінального провадження претензії матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації майна.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, те, що останній раніше не засуджений, має реєстрацію та постійне місце мешкання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. ст. 122, 124 КПК України.
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу залишити без змін, а після скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у сумі 2 745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки.
Речові докази по справі:
-автомобіль «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1