Справа № 463/5567/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/680/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 463/5567/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борщовичі Пустомитівського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 10 червня 2019 року близько 14.40 год. знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_9 , під час якого, знаючи, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним діянням, діючи цілеспрямовано, протиправно, умисно та з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , реалізуючи свій намір на заподіяння тілесних ушкоджень, схопив останнього правою рукою за ліве передпліччя, після чого, правою рукою наніс один удар в область шийно-грудної ділянки спереду та наніс один удар лівою рукою у ділянку кута нижньої щелепи справа. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани в ділянці кута нижньої щелепи справа, крововиливу в шийно-грудній ділянці спереду, трьох синців на лівому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
На вирок суду захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що вирок суду слід скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що одним із доказів, на основі якого суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, є висновок судово-медичної експертизи № 485 від 14.06.2019, яка була проведена на підставі медичної документації, наданої експерту безпосередньо самим потерпілим.

При цьому захисник стверджує, що потерпілий не уповноважений самостійно збирати докази, оскільки не є стороною кримінального провадження, а тому вищевказаний висновок судово-медичної експертизи є недопустимим доказом.

Також апелянт звертає увагу, що медична документація, на підставі якої проводилася судово-медична експертиза, відсутня в матеріалах кримінального провадження, сторона захисту не має можливості з нею ознайомитися. Вказане, на думку захисника, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме вимог ст.ст. 22, 290 КПК України.

Також вважає, що судом не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , які необґрунтовано відкинуто як такі, що спрямовані на применшення ступеня участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

До початку апеляційного розгляду, а саме 28 жовтня 2021 року захисник ОСОБА_8 скерувала на адресу Львівського апеляційного суду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 України та закриття кримінального провадження.
У суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримала подане нею клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом апеляційної інстанції вимог ст. 49 КК України, надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
Потерпілий ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 щодо заявленого клопотання, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважає вирок суду законним, проте зазначив, що оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення минули строки, передбачені ст. 49 КК України, не заперечує проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, зваживши на позицію потерпілого ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є доведеною.
Виходячи з положень, закріплених у ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Водночас, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Колегія суддів, перевіривши обставини, які дають підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає, що клопотання захисника ОСОБА_8 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з матеріалами кримінального провадження подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце 10 червня 2019 року, тобто на даний час минуло більше двох років з дня його вчинення.

Крім того кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та на даний час у зв`язку із апеляційним оскарженням вирок місцевого суду не набрав законної сили. Також, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 не ухилявся від слідства та суду та за вказаний період нових кримінальних правопорушень не вчиняв.

Отже, щодо ОСОБА_5 , за наявності його згоди, слід застосувати вимоги п.2 ч. 1 ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення особою кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки і обвинувачений надав згоду на це.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Таким чином колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4