Справа № 487/2196/22
Провадження № 1-кп/487/568/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 провівши в м. Миколаєві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за № 0000181 від 01.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акту не пізніше п`яти днів з дня його надходження, суддя призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки у обвинуваченого не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі, обвинувачений можуть переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілого, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений при вирішенні питання, щодо підсудності справи покладався на розсуд суду, а також заперечив проти продовження строку тримання під вартою посилаючись на необґрунтованість клопотання та просили обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.
Щодо підсудності обвинувального акту суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 32 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Водночас ч. 9 ст. 615 КПК (в редакції Закону України від 14.04.2022 №2201-IX), визначено, що під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Положення цієї частини не поширюються на кримінальні провадження, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в яких скеровано до суду до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який надалі відповідними указами продовжено до 23 серпня 2022 року.

За матеріалами, наданими суду, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, складений слідчим та затверджений прокурором 21.07.2022 року, скерований до суду 22.07.2022 року. Зазначений обвинувальний акт надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва 22.07.2022 року. Отже, воєнний стан тривав на час вирішення питання щодо надходження обвинувального акту у цьому провадженні до суду й триває на даний час.

У зв`язку з цим, відповідно до положень ч. 9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК України, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, як вбачається зі змісту наведеної норми, певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з певною дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор.

Враховуючи це, під час дії воєнного стану при вирішенні питання належного суду, який має розглядати кримінальне провадження, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, потрібно виходити з приписів ч. 9 ст. 615 КПК України у їх взаємозв`язку з положеннями ч. 2 ст. 283 КПК України щодо визначення форм закінчення досудового розслідування.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 складений слідчим СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 , та затверджено прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №607/16332/20 територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою.
Місцем знаходження (реєстрації) Окружної прокуратури міста Миколаєва є адреса: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73.

Звернення до суду з обвинувальним актом, що є одним із форм закінчення досудового розслідування відбулось з адреси знаходження (реєстрації) Окружної прокуратури міста Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73), що підтверджується копією супровідного листа.

Отже, зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 283 КПК України, досудове розслідування вказаного кримінального провадження закінчено Окружною прокуратурою міста Миколаєва, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73(місце знаходження (реєстрації) відповідного державного органу), та відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 9 ст. 615 КПК України щодо особливого порядку скерування обвинувальних актів до суду в умовах воєнного стану, суд вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 був направлений прокурором до Заводського районного суду м. Миколаєва з порушенням правил підсудності в умовах воєнного стану.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Згідно вимогам ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно п.6 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню якщо порушено правила підсудності.

Згідно п.4 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд направляє обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

За таких обставин дане кримінальне провадження непідсудне Заводському районному суду міста Миколаєва .

Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 01.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, слід направити до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки встановлено, що дане кримінальне провадження непідсудне Заводському районному суду міста Миколаєва.

Щодо клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді утримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається із обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.
Так, суд вважає, що характер кримінальних правопорушень, які ставиться у провину обвинуваченому, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій направлених на ухилення від явки до суду, і перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується, відсутність соціальних зв`язків та те, що ризики, передбачені п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 217, 331, 372, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000181 від 01.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, направити до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності.
Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.
Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Визначити відносно ОСОБА_4 розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинувачем обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 : справа номер 487/2196/22, провадження по справі 1-кп/487/568/22.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за першою вимогою до суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 25.07.2022 року і до 22.09.2022 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1