Справа № 317/2737/20
Провадження № 1-кп/317/69/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження № 0000072 від 01.09.2020, №0000912 від 26.10.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Труженки Куйбишевського району Запорізької області, офіційно не працевлаштованого, із середньою повною освітою, не одруженого, який не має постійного місця реєстрації, до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.10.2004 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КПК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. 07.05.2007 переглянутий вирок Оріхівського районного суду Запорізької області, постанова про відміну випробувального терміну з направленням для відбуття покарання в місця позбавлення волі на 4 роки, початок терміну 03.05.2007;

- 05.08.2008 Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.10.2004 та визначено покарання у вигляді позбавлення волі на термін 4 роки 1 місяць, звільнений 17.02.2011 умовно-достроково, невідбутий термін покарання 3 місяці 16 днів;

- 18.04.2012 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2013 умовно-достроково, невідбутий термін покарання 5 місяців 13 днів;

- 14.11.2013 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання по вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.04.2012 та визначено покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 30.05.2014 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш тяжкого покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.11.2013 більш тяжким покаранням визначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, 10.09.2014 ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок від 30.05.2014 змінено, зменшено покарання до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.11.2013 і остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 12.11.2015 умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 3 місяці 11 днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 06.08.2017 приблизно о 04 годині 30 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав велосипед марки «Україна», вартістю 825 грн, що належить ОСОБА_6 , та в подальшому розпорядився вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, 29.08.2020 приблизно о 15 години 00 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття хвіртки воріт, проник до території домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки викрав велосипед марки «Україна», вартість якого становить 1358,40 грн, належний потерпілому ОСОБА_7 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Крім того, 30.08.2020 приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зайшов до приміщення під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_4 , звідки викрав велосипед марки «Салют», вартість якого становить 1219,20 грн, належний потерпілій ОСОБА_8 , після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо фактичних обставин справи за епізодом від 06.08.2017, який ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись у цій частині допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого та документів, що підтверджують наявність речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, та роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обґрунтованість пред`явлених до нього обвинувачень, винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро кається.

Надав пояснення, що вранці, приблизно ближче до осені 2017 року, більш точну дату не пам`ятає, він, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , побачив велосипед «Україна», на який сів та поїхав, в подальшому продав якійсь жінці, отримані гроші витратив на власні потреби.

У 2020 році, літом, більш точної дати не пам`ятає, прийшов за адресою: АДРЕСА_3 з метою продажу металобрухту, та побачив під деревом чоловічий велосипед «Україна», після чого пересвідчившись, що ніхто за ним не спостерігає, зайшов на огороджену територію домоволодіння через хвіртку та забрав вказаний велосипед. В подальшому продав його приблизно за 50 грн, отримані кошти витратив на власні потреби.

Також, приблизно у цей же період, знаходився із жінкою, ім`я якої не пам`ятає, у приміщенні під`їзду №1 будинку АДРЕСА_4 побачив велосипед, по виду дитячий, на який сів та поїхав, у подальшому велосипед продали, отримані кошти витратили разом із жінкою на власні потреби.

Просив суворо не карати, зазначив, що під час тримання під вартою усвідомив у повному обсязі свою провину, зробив відповідні висновки, просив обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, просить призначити покарання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, проте до суду не з`являвся. Суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, та письмової заяви ОСОБА_7 , в якій він просить розгляд справи проводити без його участі, вважає можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показань обвинуваченого ОСОБА_4 у суду немає підстав. Показання, надані обвинуваченим, відповідають цілком всім матеріалам кримінального провадження.

Так, крім визнання вини самим обвинуваченим, його вина в інкримінованих злочинах підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, протоколом огляду місця події від 01.09.2020 та фототаблицями до нього встановлено, що місцем проведення огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_3 . Встановлено, що територія домоволодіння огороджена металевим забором зеленого кольору висотою 1,2 м, вхід до території домоволодіння здійснюється через металеву хвіртку, оснащену засовом (т.1 а.с.176-183).

Відповідно до протоколу огляду та фототаблиці до нього від 02.09.2020 предметом огляду є велосипед «Україна», який був добровільно виданий ОСОБА_9 , який, як пояснив останній, він 30.08.2020 придбав у раніше невідомого йому чоловіка (т.1 а.с.185-187).

Згідно із заявою ОСОБА_9 , останній добровільно видав співробітникам поліції велосипед «Україна», придбаний ним 30.08.2020 у раніше невідомого йому чоловіка (т. 1 а.с.184).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.09.2020 ОСОБА_9 впізнав особу на фото номер 2 ОСОБА_4 (т.1 а.с.188-190).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2020 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 у присутності понятих повністю відтворив хід подій по епізоду від 29.08.2020, який узгоджується із наданими поясненнями у судовому засіданні самого обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , а саме, що 29.08.2020 приблизно о 15:00-16:00 годині ОСОБА_4 , прийшов до будинку ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , та запропонував придбати у нього металевий виріб, після відмови ОСОБА_4 через нестачу коштів вирішив викрасти велосипед, що розташовувався на території домоволодіння, для чого пройшов на територію через хвіртку, яка була прикрита, але, за поясненнями обвинуваченого, не зачинена на будь-який механізм запирання, та забрав велосипед (т. 1 а.с.198-204).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що влітку 2020 року до нього прийшов ОСОБА_4 , з яким він декілька разів спілкувався до цього, та запропонував купити деякі речі, на що отримав відмову. Через дві-три години після його уходу, чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який працював у свідка, помітив пропажу свого велосипеда, який до цього залишив на подвір`ї домоволодіння біля дерева. Подвір`я домоволодіння огороджене забором із хвірткою, яка у денний час зачиняється на щеколду, у нічний час на замок. Після цього ОСОБА_10 зрозумів, що велосипед міг украсти обвинувачений та почав з`ясовувати його місце перебування, для чого їздив за місцем його мешкання та спілкувався із його матір`ю та знайомими із села. На наступний день свідок зустрів ОСОБА_4 , який був у стані алкогольного сп`яніння, із велосипедом, ОСОБА_4 вибачився та сказав, що дійсно украв велосипед, ОСОБА_10 забрав велосипед, проте не знав точно чи це той велосипед, який було украдено з його подвір`я. В подальшому з`ясувалося що велосипед, який обвинувачений украв із подвір`я свідка, ним був уже проданий, а це був інший велосипед, який належав якийсь жінці.

Потерпіла ОСОБА_8 , допитана у судовому засіданні надала пояснення, що 30.08.2020 приблизно о 6 годині 00 хвилин вона з`ясувала, що велосипед синього кольору «Салют» із корзинкою та дитячим сидінням, який їй належав, було викрадено із приміщення під`їзду за адресою її проживання: будинок АДРЕСА_4 , до приміщення під`їзду був вільний доступ, двері замком не облаштовані. В подальшому їй стало відомо від працівників поліції, що крадіжку вчинив ОСОБА_4 ..

Протоколом огляду місця події від 31.08.2020 та фототаблицями до нього встановлено, що місцем вчинення злочину є ділянка приміщення під`їзду №1 будинку АДРЕСА_4 . У ході огляду встановлено, що двері під`їзду не мають запираючих створок (т.1 а.с.151-158)

Відповідно до протоколу огляду та фототаблиці до нього від 01.09.2020 предметом огляду є велосипед марки «Салют», який гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно надав для огляду, та пояснив, що даний велосипед він забрав у знайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_12 (т.1 а.с.159-161).

Згідно із заявою ОСОБА_10 , 01.09.2020 в АДРЕСА_3 , він добровільно віддав працівникам поліції велосипед «Салют», який отримав 30.08.2020 від місцевого мешканця ОСОБА_13 (т. 1 а.с.113)

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.09.2020 ОСОБА_10 впізнав особу на ім`я ОСОБА_12 , у якого 30.08.2020 забрав велосипед марки «Салют», під фотографією за номером 3 ОСОБА_4 , (т.1 а.с.165-167).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає те, що він вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочинів, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки.

Обставиною, яка обтяжує покарання, в обвинувальних актах зазначено рецидив злочину. Однак, суд не приймає зазначену обставину як таку, що обтяжує покарання у зв`язку з тим, що повторність є кваліфікуючою ознакою при кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з того, що останній, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив нетяжкі та тяжкий злочини, завдана якими шкода повністю відшкодована потерпілим шляхом повернення викраденого майна, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійного місця реєстрації, проте має постійне місце проживання, де проживає матір обвинуваченого похилого віку із низкою хронічних хвороб, яка потребує піклування, та не заперечує щодо проживання та реєстрації ОСОБА_4 за місцем свого проживання разом із нею (т.2 а.с.40-41, 93-94, 125)

Також, судом враховуються дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме: позитивні характеристики, надані сусідами матері обвинуваченого ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.2 а.с.239-240), а також задовільну характеристику за місцем тримання обвинуваченого ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» (т.2 а.с.241-242)

Крім того, судом враховується громадянська позиція обвинуваченого, який із введенням в Україні воєнного стану, неодноразово заявляв про бажання стати на захист своєї країни, а також здійснювати допомогу волонтерською діяльністю будь-якого напрямку.

Враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення не потягли тяжких наслідків, з урахуванням позиції прокурора, який вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75-76 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, враховуючи при цьому вимоги ст. 70 КК України. При цьому, суд вважає, що призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередженням вчинення ним нових злочинів, а тому призначає покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови не заявлялись.

Враховуючи те, що покарання, призначене за цим вироком ОСОБА_4 , призначене із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає необхідним скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що застосований до ОСОБА_4 та звільнити його з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. 50, 65-67, 70, 72, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 3 ст.185 КК України - у вигляді 5 (п`ятьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`ятьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання, якщо протягом іспитового строку 3 (три) роки він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» скасувати, звільнивши його з-під варти негайно після проголошення вироку.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.09.2020 до 24.05.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

велосипед марки «Україна» зеленого кольору, який передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 - залишити власнику ОСОБА_6 , знявши з нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.10.2017;

велосипед марки «Салют», який передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_8 - залишити власнику ОСОБА_8 ;

велосипед марки «Україна», який передано на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_7 - залишити власнику ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити зусудженому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1