Справа №295/5833/22
УХВАЛА
щодо накладення арешту на майно

29.06.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

власника майна ОСОБА_3

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно, подане дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні №0000907 від 27.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в :
І. Суть клопотання
Дізнавач звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11.07.2007 р. сервісним центром МВС 1841 в м. Житомир на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене під час огляду місця події за адресою: м. Житомир, вул. І.Гонти, 1.

В клопотанні вказано, що 26.06.2022 року близько 21:11 год. за адресою: м. Житомир, вул. Івана Ґонти, 10, під час перевірки документів водія автомобіля марки «Хонда», моделі «Сівік», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 були виявлені ознаки підробки посвідчення водія.

В ході огляду місця події 26.06.2022 р. посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11.07.2007 р. сервісним центром МВС 1841 в м. Житомир, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучене.

Дізнавач вказує, що під час перевірки посвідчення водія по наявним базам НАІС було встановлено, що даний документ виданий на інше ім`я, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 згідно наявних баз даних посвідчення водія взагалі не отримував.

Обґрунтовуючи клопотання, дізнавач просить накласти арешт з метою забезпечення збереження речового доказу.

ІІ Процедура та позиції сторін
В судове засідання з`явилась дізнавач Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , яка на підтвердження своїх повноважень здійснювати досудове розслідування в даному кримінальному провадженні надала Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також зазначила, що іншого процесуального документа на підтвердження її повноважень не має.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39-1 КПК України керівник органу дізнання уповноважений визначати дізнавача, який здійснюватиме дізнання.
Сукупний аналіз ст.ст. 3, 39-1, 110 КПК України дає підстави слідчому судді стверджувати, що саме в обов`язки керівника органу дізнання входить визначити конкретного дізнавача, який уповноважений здійснювати дізнання в конкретному кримінальному провадженні, яке повинно бути прийняте у формі процесуального рішення у вигляді письмової постанови або у вигляді письмового доручення про проведення дізнання в конкретному кримінальному провадженні.
На вимогу слідчого судді дізнавач надала матеріалали кримінального провадження №0000907 від 27.06.2022 року, зі змісту яких на момент проведення судового засідання слідчим суддею встановлено, що в ньому відсутнє будь-яке процесуальне рішення керівника органу дізнання про доручення проведення дізнання конкретним дізнавачам в даному кримінальному провадженню, що підтвердила дізнавач, що таке рішення відсутнє.
За правилами пункту 3 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється на підставі матеріалів кримінального провадження шляхом фіксації Реєстратором інформації в Реєстрі та вибору даних у довідниках для заповнення електронних карток.
Отже, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, в тому числі щодо дізнавачів, які уповноважені здійснювати досудове розслідування, вносяться з матеріалів кримінального провадження, тобто з процесуальних рішень, які ухвалені в ньому і оформлені у вигляді процесуальних документів.
Таким чином, сам по собі Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує повноваження дізнавача на здійснення дізнання в конкретному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене вище, дізнавач ОСОБА_9 не допущена слідчим суддею до участі в розгляді клопотання, оскільки її повноваження на здійснення дізнання в даному кримінальному провадженні не підтверджені належними документами, які відсутні в матеріалах кримінального провадження.

Власник майна - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що він навчався в автомобільній школі, здавав відповідні екзамени в МРЕО, отримав свідоцтво про навчання серії НОМЕР_3 в 2007 році та посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Зауважив, що звертався до МРЕО щодо підтвердження відомостей про його навчання, проте відповідь зможе отримати лише через 10 днів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання. Надав для огляду оригінали документів, які підтверджують навчання його довірителя в автомобільній школі, а саме: екзаменаційну картку водія, результати екзаменів, свідоцтво про закінчення навчання серії НОМЕР_3 , зі змісту яких вбачається, що його довірителю було видано посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Вважає клопотання безпідставним та не обгрунтованим.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000907 від 27.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
26.06.2022 року в ході огляду місця події за адресою: м. Житомир, вул. І. Гонти, 1, було виявлене та вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на яке просить накласти арешт дізнавач, яке постановою дізнавача від 27.06.2022 р. визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000907.

До клопотання про накладення арешту на майно дізнавач долучив лише витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копію рапорта інспектора поліції ОСОБА_10 від 26.06.2022 р., копію протоколу огляду місця події від 26.06.2022 р., копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 , копію постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.06.2022 р.
Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Зі змісту ч. 5 ст. 132 КПК України вбачається, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України дізнавачем до клопотання не долучені докази, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
До клопотання не долучені докази, які б підтверджували, на підставі яких ознак встановлено, що посвідчення водія має ознаки підробки. З матеріалів справи не вбачається, які бази даних перевірялись, яким чином встановлено, що таке посвідчення видане на іншу особу, не вбачається, яким чином оформленні результати такого огляду.

Не встановлені слідчим суддею такі обставини і в ході огляду матеріалів кримінального провадження №0000907.

Водночас, в судовому засіданні слідчим суддею оглянуті оригінали екзаменаційної картки водія ОСОБА_3 від 27.06.2007 р., картка з результатами зданих екзаменів та свідоцтва про навчання серії НОМЕР_3 , копії вказаних документів долучені до матеріалів справи (а.с. 13-15).
Зі змісту оглянутих документів вбачається, що ОСОБА_3 пройшов навчання по програмі «водії категорії «В», «С» та одержав свідоцтво серії НОМЕР_3 від 27.06.2007 року, за результатами екзаменів йому було видано посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на яке дізнавач просить накласти арешт.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
За правилами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Дослідивши клопотання, копії доданих до нього матеріалів з кримінального провадження, документів, наданих ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на те, що стороною обвинувачення на підставі доказів, долучених до нього, не наведено достатніх підстав вважати, що взагалі було вчинене кримінальне правопорушення, що виключає можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження; не доведено наявність підстав для накладення арешту на майно.
Слідчий суддя вважає, що вилучення і арешт посвідчення водія, яке належить ОСОБА_3 , без достатніх правових підстав є неправомірним способом втручання органом дізнання у право на мирне володіння майном, призводить до порушення прав власника на користування транспортними засобами, дізнавачем не доведено, що потреби дізнання виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
Згідно з ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 98, 170-171, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на посвідчення водія відмовити.

Зобов`язати дізнача, який уповновжений здійнювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000907 від 27.06.2022 року, повернути ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11.07.2007 року, вилучене на підставі протоколу огляду місця події 26.06.2022 року.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 04.07.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1