Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/101/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2022 року, якою щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Нова Осота, Олександівського району, Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зі слів заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 20 години 30 хвилин 04.03.2022 до 20 години 30 хвилин 02.05.2022,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , посилаючись на те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зазначає про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та доводи про те, що в разі не застосування стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вона може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також впливати на потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2022 року, вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що затримання підозрюваної та взяття її під варту є необґрунтованим, оскільки висновок слідчого судді про те, що перебуваючи на свободі існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на свідків, на потерпілого, знищення, ховання або спотворення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування тощо, є необґрунтованим.

Так, в рішенні слідчий суддя зазначає про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку захисника, із матеріалів доданих до клопотання слідчого не вбачається наявність обґрунтування вказаних ризиків. Не надано інформації, яка б давала підстави стверджувати про те, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не долучено до матеріалів клопотання ніякої інформації, яка характеризує особу підозрювану.

Крім того, захисник вважає, що не враховано те, що ОСОБА_8 , має постійне місце реєстрації, те що вона самостійно повідомила правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення, свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнає повністю, в чому щиро розкаюється, активно сприяє розслідуванню. Всі ці факти слідчий суддя мав врахувати при обранні запобіжного заходу.

Також, сторона захисту вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст.177 КПК України. Ні прокурор в судовому засіданні, ні слідчий у своєму клопотанні погодженому прокурором не довели наявність ризиків для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваній.

Застосувати домашній арешт просила і сама підозрювана безпосередньо у судовому засіданні.

З урахуванням даних обставин захисник вважає, що необґрунтовано застосовано до підозрюваної такий виключно суворий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як встановлено колегією суддів, в провадженні СВ відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження №0000157 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 03.03.2022, приблизно о 17 годині 00 хвилин, між ОСОБА_8 та її матір`ю ОСОБА_9 , які перебували у приміщенні житлового будинку за місцем їх спільного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , виникла словесна сварка. В ході сварки у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_9 , яка лежала на ліжку у спальній кімнаті житлового будинку за вищевказаною адресою, оскільки за станом здоров`я перебувала в лежачому стані та не могла самостійно пересуватись, діючи умисно та цілеспрямовано, нанесла останній близько 10 (десяти) ударів долонями рук по голові, після чого схопила ОСОБА_9 правою рукою за шию та стягнула останню з ліжка, в результаті чого потерпіла впала на підлогу кімнати обличчям донизу. ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, на ґрунті неприязних відносин, схопила останню двома руками за голову та ударила головою по покриттю підлоги кімнати близько 3 разів, після чого ОСОБА_8 залишила потерпілу лежачою на підлозі, та пішла в іншу кімнату будинку. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 05.03.2022 №3073/23 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального крововиливу, внутрішньо-черепної травми, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

Таким чином, в ході здійснення досудового розслідування встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.121 КК України, а саме - заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У даному кримінальному провадженні 04.03.2022 о 17:50 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

05.03.2022 о 14:00 год. ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення по якому її повідомлено про підозру є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджена долученими до матеріалів клопотання письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 04.03.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; лікарським свідоцтвом про смерть від 05.03.2022 №3073/23; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 .

На переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, що є підставою для застосування до підозрюваної відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Також, слідчим суддею обґрунтовано встановлені ризики передбачені п.п. 1;3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики можливої не процесуальної поведінки підозрюваної зумовлені зокрема тим, що через тяжкість кримінального правопорушення по якому їй повідомлено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення її провини, свідчать про те, що вона може вчинити спробу, направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду, а також можливий незаконний вплив на свідків, зокрема, підозрювана зможе впливати на потерпілого, який є її батьком та свідків, місце проживання яких їй відомо, та які ще в судовому засіданні допитані не були.

Крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином проти життя та здоров`я, наслідком якого є смерть потерпілої. У разі доведення її винуватості у вчиненні даного злочину, їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому, колегія суддів ураховує, що у разі наявності ризиків, ЄСПЛ допускає можливість застосування до особи виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Так, у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, ЄСПЛ вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував і дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, на які захисник посилається в апеляційній скарзі. Тому, доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2022 року, якою до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4