Справа № 547/832/19
Провадження №1-кп/548/33/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000201 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паніванівка Кременчуцького району Полтавської області, українця, гр. України, не одруженого, утриманців немаючого, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 126 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 29.06.2019 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Каштан» за адресою АДРЕСА_2 , в ході словесної сварки з потерпілим ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, наніс кулаком правої руки удар в область обличчя потерпілого, завдавши останньому фізичний біль і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 126 ч.1 КК України не визнав, пояснивши, що дійсно 29.06.2019 року він знаходився в кафе-барі «Каштан» в селищі Семенівка нині Кременчуцького району Полтавської області, де відпочивав з друзями. Вказав, що всі події відбувалися так як зафіксовано на відеозаписі, не заперечував того факту, що вдарив (буцнув) ногою пляшку на підлозі об стіну. Пояснив, що після цього до нього підійшов потерпілий ОСОБА_4 і боляче схопив його за шию та відвів в сторону, а потім прийшов і його товариш Дзюба, який вдарив його в бік, він захищаючись від дій останніх, які наносили йому побої, штовхнув Дзюбу, а потім вдарив в обличча ОСОБА_4 . Після чого потерпілий з Дзюбою почали його вдвох бити, і до бійки долучилися інші особи. Вказав, що перебував в стані необхідної оборони, яка виключає кримінальну відповідальність. Просив визнати його невинуватим.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованому кримінальному проступку, його винність доведена зібраною та перевіреною в судовому засіданні сукупністю доказів.

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.07.2019 року, в якому ОСОБА_4 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за те що останні 29.06.2019 року близько 23 год. 30 хв. В кафе «Каштан» в селищі Семенівка спричинили йому тілесні ушкодження.

-показаннями в суді потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що підтримує змінене прокурором обвинувачення, та розповів, що 29 червня 2019 року він із товаришем ОСОБА_11 сиділи в кафе «Каштан» в селищі Семенівка. Серед присутніх в кафе була молодь, був помітний обвинувачений ОСОБА_12 , який чіплявся до відпочиваючих і намагався вчинити бійку. Потім обвинувачений поставив на підлогу пляшку і вдарив її в сторону столу, де він сидів із ОСОБА_13 . Вказав, що дівчата які стояли неподалік столу розбіглися. Маючи на меті заспокоїти обвинуваченого він підійшов до нього і взявши за плече розвернув обличчям до себе. В цей час обвинувачений ОСОБА_14 вирвався, штовхнув ОСОБА_15 , від чого той впав, а потім і його самого вдарив кулаком в обличча. Намагався вдарити ще раз, але їх стали розмиряти присутні. Потім підбіг ОСОБА_16 , став бити і Дзюбу і його. Не бачив, щоб ОСОБА_17 бив обвинуваченого.

-показаннями в суді свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що потерпілий ОСОБА_4 є його однокласником. Точної дати не пам`ятає, в 2019 році він з потерпілим сидів в кафе «Каштан», що в селищі Семенівка. Там був серед присутніх і обвинувачений, якого на той час він не знав. Обвинувачений чіплявся до присутніх у кафе здебільшого хлопців, що були менші за нього по комплекції. Потім поставив в центрі кафе пляшку і вдарив її в сторону столу, де вони сиділи з потерпілим. ОСОБА_19 підвівся і підійшов до обвинуваченого, взяв його за шиворот і відвів в сторону. Потім і він підійшов до них. В цей час ОСОБА_20 і ОСОБА_21 стояли обличчям один до одного. ОСОБА_21 штовхнув його від чого він впав на підлогу, а потім штовхнув чи вдарив і ОСОБА_20 , після чого зав`язалася бійка до якої приєднався ОСОБА_16

-поясненнями в суді свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що 29.06.2019 року знаходився в кафе «Каштан» селища Семенівка, де говорив з кимось при вході. Коли повернувся в зал, то побачив, як двоє дорослих чоловіків б`ють ОСОБА_10 . Підбігши до них двічі вдарив ОСОБА_23 в голову та двічі вдарив ОСОБА_20 в голову. За побиття ОСОБА_4 його вже засуджено. Причини конфлікту незнає, чув, що ОСОБА_14 буцнув бутилку в сторону ОСОБА_4 / т.1 а.с. 157/;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 , від 24.07.2019 року та фототаблицею до нього, яким зафіксовано маханізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_14 удару кулаком правої руки в обличчя потепілого / т.1 а.с. 158-160/;

-речовим доказом оптичним ДВД-Р диском та протоколами перегляду цього диску від 02 липня 2019 року та 18 серпня 2020 року/ т.1 а.с. 162-163, 165, 176-177/;

-даними протоколу проведення слідчого експертименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , від 05.08.2019 року, яким зафіксовано маханізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_14 удару кулаком правої руки в обличчя потепілого ОСОБА_4 / т.1 а.с. 167-171/;

-іншими письмовими документами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності.

Проаналізувавши та оцінивши вказану сукупність доказів, суд приходить до твердого переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному завданні удару потерпілому ОСОБА_4 , що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що йому був нанесений свідком ОСОБА_24 удар в живіт, після чого він і штовхнув останнього та вдарив в голову ОСОБА_4 .

В судовому засідання судом детально досліджено відеозапис камери спостереження кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Як обвинувачений та його захисники, так і потерпілий в судовому засіданні на вказаному відео однозначно ідентифікували як обвинуваченого, так і потерпілого та свідка ОСОБА_15 , вказавши що на відеозаписі зафіксовані саме ті події які відбувалися 29.06.2019 року близько 23 год. 30 хв. в кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в селищі Семенівка Кременчуцькогорайону Полтавської області.

З вказаного відеозапису вбачається, що обвинувачений ОСОБА_14 без вагомої на те причини, поставивши в центрі танцювальної площадки скляну пляшку сильно б`є її ногою в сторону дівчат, від чого ці дівчата, а також інші припиняють танцювати. Після цього одна дівчина підходить до ОСОБА_25 і про щось з ним говорить та через декілька секунд веде його в центральну частину танцювального майданчика. В цей час до обвинуваченого з заду підходить потерпілий ОСОБА_4 долонею лівої руки бере його за шию та відводить в сторону ближче до правої стіни. При цьому видно, що ні ОСОБА_4 ні ОСОБА_5 один одному ніяких ударів не наносять, а обвинувачений ОСОБА_14 не намагається вирватися із рук ОСОБА_4 . В цей час із за спини потерпілого ОСОБА_4 до них підходить свідок ОСОБА_26 . При покадровому перегляді цього моменту видно, що свідок ОСОБА_17 щось говорить обвинуваченому ОСОБА_27 при цьому не наносить йому ніяких ударів. В цей момент обвинувачений ОСОБА_14 нахилившись виривається із рук ОСОБА_4 та відштовхнувшись від останнього відходить на декілька кроків назад. З опущеними руками до нього підходить свідок ОСОБА_17 і обвинувачений роблячи крок назустріч сильно двома руками штовхає свідка, від чого той падає на підлогу. В цей момент із опущеними руками до обвинуваченого підходить потерпілий ОСОБА_4 , при цьому обвинувачений кулаком правої руки б`є в голову потерпілого ОСОБА_4 від чого голова потерпілого відкинулася дещо назад та в сторону. В подальшому обвинувачений намагається ще раз вдарити потерпілого ОСОБА_4 . В цей час підводиться свідок ОСОБА_17 та разом із потерпілим намагаються наносити удари обвинуваченому, той відходить, шарпають один одного за одяг, після чого в бійку вмішується свідок ОСОБА_28 .

Даючи оцінку вказаному відеозапису, суд констатує, що наявність в діях ОСОБА_5 стану необхідної оборони не знайшло свого однозначного підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

При вирішенні питання про наявність в діях особи необхідної оборони слід враховувати два обов`язкових елемента згідно зі ст. 36 КК України - це наявність суспільно-небезпечного посягання (характеристикою якого є зокрема тривалість у часі, протягом якого тільки і можлива необхідна оборона), а також наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного посягання (така потреба виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто захищається, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і явною шкодою). Дії особи, яка захищається, визнаються правомірними лише у разі, якщо вони були вчинені протягом усього часу здійснення посягання. Інакше кажучи, захист визнається виправданим лише протягом часу існування стану необхідної оборони, що визначається тривалістю суспільно небезпечного посягання, що потребує свого негайного відвернення чи припинення.

Однією з умов, при яких виникає право на необхідну оборону, є те, що необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 своєї Постанови «Про судову практику у справах про необхідну оборону» №1 від 26.04.2002 року вказав, що при з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Для вирішення питання про відсутність чи наявність в діях винної особи стану необхідної оборони, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи були не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони.

Досліджений в судовому засіданні відеозапис вказує на ту обставину, що протиправну поведінку почав обвинувачений ОСОБА_5 з того, що став футболити скляну пляшку по відпочиваючих в кафе.

З відеозапису вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 тримав обвинуваеного за задню частину шиї, при цьому не шарпав обвинуваченого зі сторони в сторону, таким чином це не спричинило удушення чи значний фізичний біль у обвинуваченого. До такого переконання суд приходить з того, що обвинувачений не намагався вирватися із рук потерпілого.

В цей час ніхто із присутніх на відеозаписі осіб не бив і ненамагався вдарити обвинуваченого ОСОБА_5 .

З відеозапису вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 нахилившись і відступивши назад звільнився із рук потерпілого, при цьому як свідок ОСОБА_17 так і потерпілий ОСОБА_19 стояли перед обвинуваченим із опущеними руками, не намагалися вдарити чи схопити обвинуваченого. На переконання суду така поведінка свідка та потерпілого не підпадала під ознаки будь якого кримінального правопорушення, та не містила реальної загрози обвинуваченому.

Натомість обвинувачений ОСОБА_14 достатньо сильно штовхнув свідка ОСОБА_15 і незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_4 у зв`язку з таким ходом подій продовжував стояти із опущеними руками та не ніс загрози для обвинуваченого, відразу вдарив кулаком в голову потерпілого ОСОБА_4 .

На переконання суду саме така поведінка обвинуваченого сприяла подальшій ескалації бійки, в результаті якої в конфлікт вступив і свідок ОСОБА_28 .

Суд не знаходить достатньо аргументованими твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_29 , що удар нанесений обвинуваченим ОСОБА_14 в голову потерпілого ОСОБА_30 не спричинив йому фізичного болю, так як про наявністть такого болю потерпілий повинен був обов`язково повідомити суд.

Суд констатує, що із відеозапису добре видно, що удар був нанесений обвинуваченим в голову потерпілого в той момент коли потерпілий підходив до обвинуваченого, при цьому від удару голова потерпілого значною мірою відхилилася назад, удар був нанесений безпосередньо в обличча в район під ліве око, після нанесеного удару потерпілий втратив рівновагу та підніс руки до обличча. Все це беззаперечно свідчить про достатню силу удару, яка однозначно спричинила потерпілому фізичний біль. Ця обставина є об`єктивною і не залежить від того, повідомив про неї потерпілий в суді чи ні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за зміненим обвинуваченням за ст. 126 ч.1 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень є вірною, так як обвинувачений ОСОБА_5 29.06.2019 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , в ході словесної сварки з потерпілим ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із останнім, наніс кулаком правої руки удар в область обличчя потерпілого, завдавши останньому фізичний біль і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності. У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України та звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З санкції ч. 1 ст. 126 КК України вбачається, що таке кримінальне правопорушення віднесено законодавцем до переліку проступків.

Таким чином, станом на дату ухвалення вироку суду дворічний термін для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 закінчився.

Однак, відповідного клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку з цим від сорони захисту не надходило.

При цьому судом роз`яснювалося таке право стороні захисту, в зв`язку з чиим, стороною захисту висловлено заперечення проти застосування строків давності щодо ОСОБА_5 , зважаючи на що суд повинен призначити покарання ОСОБА_5 та звільнити від нього та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання за вчинення цього кримінального проступку у вигляді 100 годин громадських робіт.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому запобіжний захід не обирати.

Речовий доказ у вигляді СД диску із записом з камер відеоспостереження кафе-бару «Каштан» залишити в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку суду, не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового розгляду, що не були присутні при його проголошенні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд.

Головуючий: /підпис/

З оригіналом згідно.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Станом на 10.10.2022 року вирок суду законної сили не набрав

Суддя ОСОБА_1