Номер провадження: 11-сс/813/787/22
Справа № 522/6620/22 1-кс/522/3495/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000376 від 31.05.2022 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тюмень Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

встановив:

В провадженні СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000376 від 31.05.2022 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.289 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

30.05.2022 року, приблизно о 21:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , де спілкувався з раніше знайомим ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_7 достовірно знав, що у володінні ОСОБА_9 є автомобіль марки «Volkswagen Polo» в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , який припаркований у дворі будинку АДРЕСА_3 .
При спілкуванні з ОСОБА_9 у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний намір направлений на заволодіння автомобілем марки «Volkswagen Polo» в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , на праві власності.
Так, з метою реалізації свого злочинного плану 30.05.2022 року, у період часу з 21:30 год. по 23:00 год., у невстановлений спосіб ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , незаконно заволодів ключами від вище вказаного транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на автомобіль марки «Volkswagen Polo» в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , які знаходилися у кишені потерпілого.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_7 , не маючи ані дійсного, ані уявного права власності на транспортний засіб, скориставшись відсутністю власника та 31.05.2022 року, приблизно о 07:00 год., підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Polo» в кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , з лівої сторони до водійської передньої двері автомобіля. За допомогою викрадених ключів відкрив водійські двері та проник у салон автомобіля марки «Volkswagen Polo» у кузові сірого кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , та за допомогою викрадених ключів запустив двигун автомобіля, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тим самим розпорядився викраденим автомобілем «Volkswagen Polo» у кузові червоного кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_2 , на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 133 000 грн.
31.05.2022 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст.208 КПК України (а.п.28).

01.06.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.п.30-31).
02.06.2022 року слідчий СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого проживання; повідомляти слідчого, прокурора та суд про місце роботи та зміну місця роботи.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання (а.п.36-38).
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що жодний реальний ризик прокурором не зазначено, а підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення повідомлена за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК. Пославшись на дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність у нього місця проживання, а також те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали, стверджує про не врахування слідчим суддею вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості можливого покарання, особи підозрюваного та наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи клопотання не заявляв. За таких обставин, виконуючи вимоги ст.ст. 28, 405, 422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутністю прокурора.
Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК.
Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Перевіривши матеріали судової справи, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді про відмову в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу, є незаконним та необґрунтованим.
Колегія суддів звертає увагу, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, але факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).
У п. 175 Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України»: «Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства).
Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», «не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення» (Рішення ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Згідно п. 55 Рішення ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» «факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до рівня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу».
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Згідно з ч.2 ст.9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
На даній стадії досудового розслідування, яке ще не закінчено, органи слідства проводять слідчі дії, які повинні підтвердити причетність чи не причетність підозрюваного до інкримінованих йому дій, що узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.
Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів може бути надана судом першої інстанції не інакше, як в нарадчій кімнаті після розгляду кримінального провадження по суті.
Згідно вимог ст. 194 КПК, слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, окрім іншого, зобов`язаний встановити наявність обґрунтованої підозри, а не винуватість особи.

Щодо наявності обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_7 та наявності чи відсутності підстав щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу стосовно останнього, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри можливого вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає, що сукупність доданих до клопотання слідчого матеріалів кримінального провадження, на даному етапі кримінального провадження, вказує на обґрунтованість підозри та є достатньою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, що слідчим суддею враховано не було.
Разом з цим, вирішуючи питання про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд враховує той факт, що слідчим належним чином не обґрунтовано необхідність застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу.
Вказані в клопотанні доводи слідчого в обґрунтування необхідності обрання цілодобового домашнього арешту з посиланням на те, що підозрюваний не працює, джерел доходів не має, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки згідно матеріалів судового провадження, зокрема викладених в клопотанні слідчого анкетних даних підозрюваного ОСОБА_7 та його пояснень вбачається, що останній є пенсіонером, відповідно логічним та цілком очевидним є те, що підозрюваний не зобов`язаний у своєму віці працювати та отримує певні пенсійні виплати.

Посилання слідчого в клопотанні про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не постійно проживає за місцем мешкання, колегія суддів визнає не обґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються доказами, долученими до клопотання.

Також, колегія суддів констатує, що слідчий та прокурор в клопотанні належним чином не обґрунтували необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на відміну від особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний не визнає своєї вини, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки визнавання, чи не визнання своєї вини в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, є правом підозрюваного згідно обраної ним лінії захисту, та не може бути підставою для обрання більш суворого запобіжного заходу.

Твердження прокурора про неврахування слідчим суддею перебування підозрюваного в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в клопотанні слідчого перешкоджає однозначно встановити яка саме особа перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в клопотанні вказано «… ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння».

Доводи прокурора про наявність ризиків можливого знищення та спотворення підозрюваним доказів у кримінальному провадженні, його можливого впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також ризики передбачені п.4, 5 ч.1 ст.177 КПК, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вказані ризики в клопотанні слідчого не зазначалися.
За таких підстав, доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів визнає безпідставними.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в даному кримінальному проваджені, шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на даний час немає.
Колегія суддів звертає увагу, що після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо події кримінального правопорушення, яке за версією органу досудового розслідування мало місце 30.05.2022/31.05.2022 року, ОСОБА_7 , будучи обізнаним щодо кримінального провадження, не ухилявся від органу досудового розслідування та не вживав заходів в будь-який спосіб перешкоджати слідству, а після оголошення про підозру 01.06.2022 року, ОСОБА_7 також не вчиняв спроб переховування від органу досудового розслідування та не вживав заходів щодо перешкоджання досудовому розслідуванню в будь-який інший спосіб. Відомості про вказані обставини в матеріалах судового провадження відсутні.
Разом з тим, з метою нівелювання ризику переховування підозрюваною від органу досудового розслідування та суду, приймаючи до уваги, що до клопотання слідчого долучені матеріали кримінального провадження, які вказують на існування на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у можливому вчиненні ОСОБА_7 протиправних дій, колегія суддів вважає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, достатнім буде застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, є цілком співмірним, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Крім того, колегія суддів враховує, що на час апеляційного розгляду згідно повідомлення прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 , яке надійшло до апеляційного суду 05.07.2022 року, встановлено, що 01.07.2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, вже спрямовано для розгляду по суті до Приморського районного суду м. Одеси.
З огляду на зазначені обставини, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з прийняттям колегією суддів нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000376 від 31.05.2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000376 від 31.05.2022 року.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3)утримуватися від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, визначеними слідчим, або прокурором;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання в частині покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, становить до 11.09.2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4