Справа № 275/51/22
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Брусилів матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000489 від 30.10.2021, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, неодруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який є особою з інвалідністю 3 категорії, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2021 близько 14 години ЗО хвилин, водій ОСОБА_4 , керував технічно справним спеціалізованим вантажним автомобілем «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та рухався ним по авто дорозі Ставище - Брусилів - Попільня в напрямку центра смт. Брусилів, та яким перевозив пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Продовжуючи рух по вул. Калініна (нині Базарна), 22 в смт. Брусилів Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_4 діючи із злочинною самовпевненістю, не дотримався вимог Закону України «Про дорожній рух» та в порушення вимог пунктів 2.3.«б», 10.1, 11.3 та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, свідомо ігноруючи загально прийняті правила поведінки на дорозі та зобов`язання виконувати вимоги ПДР України, у тому числі, ті, що носять характер заборони, продовжував порушувати вимоги вказаних пунктів правил, що призвело до наступного.
Рухаючись у вказаний день та час належним йому транспортним засобом по 15 км + 250 м автодороги Ставище-Брусилів-Попільня, у напрямку центра смт. Брусилів, водій ОСОБА_4 в порушення вимог пунктів 2.3.«б», 10.1, 11.3 та 12.1 вказаних вище Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не образ безпечної швидкості з урахуванням дорожніх умов і стану свого транспортного засобу, що унеможливило постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, рухаючись по дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, змінивши напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким у зустрічному напрямку керував водій ОСОБА_8 , який своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: субарахноїдальних крововиливів, повного перелому хребта в грудному відділі, множинних переломів ребер, перелому грудини, розрив обох клубово крижових з`єднань, множинних переломів кісток кінцівок, розривів серця, печінки, капсули селезінки, корня брижі тонкого кишківника, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, майже одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її смертю.
Також, пасажир автомобіля «ГАЗ 33023» реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: множинних переломів кісток черепа, повного перелому хребта в грудному відділі, множинних переломів ребер, перелому грудини, розриву лонного з`єднання, переломів обох стегнових кісток, розривів серця, аорти, печінки, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів, майже одномоментно або в швидкій послідовності одне за одним і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі його смертю.
Порушення водієм ОСОБА_4 , при керуванні ним транспортним засобом вимог пунктів 2.3. «б», 10.1, 11.3 та 12.1 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, як особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Щиро розкаявся. Пояснив, що 30.10.2021 їхав забрати й перевезти ОСОБА_7 і ОСОБА_6 з Попільні до Києва, з ними був знайомий давно, перебував у приязних відносинах, останні роки перевозив їх щорічно на зиму в Київ. В той день десь в обід забрав їх та майже доїхали до ОСОБА_9 , в дорозі ОСОБА_6 сиділа спереду, а ОСОБА_7 на задньому сидінні. Дорога була рівна, дощу не було, освітлення хороше, ділянка дороги знайома, втому не відчував, свідомість при керуванні не втрачав, перешкод на дорозі не бачив. Сам момент зіткнення не пам`ятає, в свідомість прийшов вже як витягували з авто, а потім в лікарні, де й дізнався, що сталося ДТП та про смерть його пасажирів. Вказав, що має стаж керування авто з 90 року, раніше в ДТП не потрапляв. Зазначив суду, що щиро шкодує про вчинене, спілкувався з родичами померлих, однак ніяких вимог до нього щодо матеріального відшкодування їх сім`я не заявляла, як і претензій морального характеру. Вказав, що внаслідок ДТП сам тривалий час лікувався, отримав інвалідність в зв`язку з цим, на даний час проживає з матір`ю похилого віку, добросовісно сплачує аліменти на утриманні двох неповнолітніх дітей. В судових дебатах погодився з думкою прокурора щодо виду й розміру покарання.
З урахуванням пропозицій учасників процесу, порядок дослідження доказів у справі проведено загальний, у наступній послідовності: допитано обвинуваченого, досліджено письмові докази, з клопотанням про виклик свідків, дослідження речових доказів, допит потерпілого сторони не звертались.
Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомляв суд про своє небажання брати участь в судовому засіданні та про розгляд справи без його участі, щодо розміру можливого покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду, зазначав про відсутність претензій до обвинуваченого з приводу події злочину. Оскільки потерпілий не був безпосереднім очевидцем ДТП, враховуючи відсутність його претензій до обвинуваченого, неподання цивільного позову та думку учасників справи, суд розглядав справу без участі потерпілого.
У судовому засідання безпосередньо досліджено, надані стороною обвинувачення наступні докази, а саме:
Протокол огляду місця події від 30.10.2021, з якого вбачається, що 30.10.2021 року на горизонтальній прямій ділянці автодороги Ставище Брусилів Попільня на 15 її кілометрі + 250 м відбулося зіткнення автомобілів «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобілі мають деформації передніх частин, наявні сліди гальмування сідлового тягача та напівпричепа. Під час огляду місця події виявлено труп ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с. 72-91).
Постанову слідчого від 31.10.2021, якою сідловий тягач «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричіп «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 визнано речовими доказами, а ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2021 на них накладено арешт (а.с.95,98).
Постанову слідчого від 31.10.2021, якою автомобіль «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом, а ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02.11.2021 на нього накладено арешт (а.с.100, 102).
Протокол затрмиання особи, відповідно якого 30.10.2021 ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2021 залишено без розгляду (а.с.104, 108)
Висновок експерта № 57 від 12.01.2022, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження, які утворилися 30.10.2021 та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (т. 1а.с.110).
Висновок експерта № 1100 від 18.11.2021 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 , згідно з яким смерть особи настала внаслідок тупої сукупної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, які, в свою чергу, утворились від контактів із твердити тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, не виключено за обставин зіткнення автомобілів 30.10.2021. З моменту смерті на момент експертизи трупа пройшло в межах доби. При судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_6 не виявлені спирти (т. 1 а.с. 115-117).

Свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.118).

Висновок експерта № 1099 від 18.11.2021 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , згідно з яким смерть особи настала внаслідок тупої сукупної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, які, в свою чергу, утворились від контактів із твердити тупими предметами, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, не виключено за обставин зіткнення автомобілів 30.10.2021. З моменту смерті на момент експертизи трупа пройшло в межах доби. При судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,50 проміле (т. 1 а.с. 119-121).

Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.122).

Висновок експерта № СЕ-19/106-21/11320-ІТ від 08.12.2021, відповідно до якого на момент ДТП досліджена робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля марки «ГАЗ33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані. В процесі дослідження не встановлено яких-небудь ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку руху, які б могли бути в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП (т. 1 а.с.123-128).

Висновок експерта № СЕ-19/106-21/11319-ІТ від 03.12.2021, відповідно до якого на момент ДТП досліджена робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходилися у працездатному стані. В процесі дослідження не встановлено яких-небудь ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку руху, які б могли бути в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП (т. 1 а.с.130-137).

Висновок експерта від 17.12.2021 № СЕ-19/106-21/11298-ІТ , відповідно до якого з технічної точки зору місце зіткнення автомобілів «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , розташоване в смузі руху автопоїзду «Renault Magnum», в безпосередній близькості перед кінцевим розташуванням передніх частин автомобілів ( т.1 а.с.139-147).

Висновок експерта від 22.12.2021 № СЕ-19/106-21/11314-ІТ, відповідно якого величина швидкості сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 складала не менше 42 км/год (т.1 а.с. 149-150)

Протоколи слідчих експериментів від 05.11.2021, в ході яких свідок ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_8 вказали місце зіткнення автомобілів «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 на смузі руху сідлового тягача «Renault Magnum» (т.1 а.с. 152-157, 158-164)

Висновок експерта від 12.11.2021 № 2436/21-25, відповідно до якого з технічної точки зору в даній дорожній ситуації водій автопоїзду у складі сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з моменту виникнення небезпеки для його руху. З технічної точки зору водій автомобіля «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно вимог пунктів 2.3.«б», 10.1, 11.3 та 12.1 Правил дорожнього руху. З технічної точки зору та відповідно механізму розвитку вказаної ДТП, в діях водія автомобіля «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам вказаних вище пунктів ПДР України. В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автопоїзду у складі сідлового тягача «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно вимог пункту 12.3 ПДР України; невідповідність його дій вимогам даного пункту ПДР України не вбачається. З технічної точки зору причиною створення аварійної обстановки й виникнення даної ДТП в наведених умовах дорожнього руху слід вважати невідповідність дій водія автомобіля «Газ 33023», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , які суперечили вимогам пунктів 2.3.«б», 10.1, 11.3 та 12.1 Правил дорожнього руху. (т. 1 а.с.165-168).

Посвідчення водія серії НОМЕР_6 , відповідно якого ОСОБА_4 мав право керування транспортним засобом, яким керував при ДТП 30.10.2021 (т. 1 а.с.174).

Довідку за результатами токсикологічного дослідження, відповідно якої в крові ОСОБА_4 , відібраній 30.10.2021 не було виявлено етилового алкоголю (т. 1 а.с.176).

Згідно вимог частини першої статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами частини першої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази та аналізуючи їх зміст, суд приходить до наступних висновків.

Показання обвинуваченого суд вважає логічними та щирими й такими, що в цілому та окремих деталях відтворюють обставини, що мали місце за його участі, показання співпадають з дослідженими письмовими доказами, які суд вважає належними і допустимими.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченого під час досудового розслідування та збирання та фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду жодних підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши дослідженні у справі докази в їх сукупності та співставленні, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведено поза розумним сумнівом.

Відтак суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило загибель кількох осіб.

Як підтверджуючі та характеризуючі дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом досліджені наступні письмові докази:

- характеристика з місця колишньої роботи обвинуваченого ОСОБА_4 , що надана ТОВ НВПБО «Будпластик», згідно якої обвинувачений характеризується позитивно (т.1, а.с.185);

- вимогу з бази даних ГУНП в Житомирській області, згідно з якою ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (т.1, а.с.175);

- свідоцтва про народження, відповідно яких ОСОБА_4 є батьком неповнолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.179,178);

- копію рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2018 у справі № 754/14847/17 про розірвання шлюбу, укладеному між ОСОБА_14 та ОСОБА_4

- копію судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 07.09.2017 у справі № 754/11398/17, яким з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання його неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , 2005 р.н., та ОСОБА_13 , 2007 р.н.

- розрахунок заборгованості зі сплати аліментів щодо виконання судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 07.09.2017 у справі № 754/11398/17, згідно якого заборгованість по аліментам відсутня, наявна переплата в розмірі 4636 грн.

Суд приймає вказані докази як такі, що характеризують особу обвинуваченого.

Водночас, суд не бере до уваги письмову характеристику обвинуваченого, надану гр. ОСОБА_15 (а.с.184), оскільки вона надана фізичною особою, яку суд не має змоги встановити, а зміст документа має суб`єктивний оціночний характер, тобто даний доказ не відповідає вимогам належності.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та повне визнання своєї вини у скоєному.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення виду і міри покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до положень абзацу 17 частини першої статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Як вбачається зі змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 від 23.02.2022, складеної ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області, обвинувачений характеризується позитивно по місцю проживання, має гарні відносини з матір`ю похилого віку, своїми дітьми та сусідами, не працює, так як проходить лікування від отриманих внаслідок ДТП травм. Ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінені як низькі. На основі отриманої інформації стосовно обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушення, його перше скоєння кримінального правопорушення, орган пробації вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства. (т.1, а.с. 53-57).

При призначенні покарання суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не вчиняв кримінальних правопорушень та повністю визнав вину у скоєному, зміст досудової доповіді органу пробації, а також враховує позицію прокурора, який просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції ч. 3 ст. 286 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з призначенням додаткового покарання в максимальному розмірі санкції статті та враховує думку потерпілого щодо покарання, який в своїх заявах поклався на розсуд суду, тобто не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого та думку сторони захисту про згоду з покаранням, яке просить призначити прокурор.

Враховуючи все викладене вище, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції частини 3 статті 286 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, а саме у виді 5 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про можливість застосування у даному випадку положень статті 75 КК України, суд виходить з такого.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 давав послідовні покази щодо події злочину, щиро розкаявся у вчиненому необережному злочині, внаслідок чого загинули знайомі йому особи, до нього відсутні претензії майнового чи немайнового характеру з боку потерпілого, внаслідок вчиненого обвинувачений сам зазнав тілесних ушкоджень, отримав інвалідність та має потребу в лікуванні, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та належним чином виконує свій обов`язок по сплаті аліментів, який може здійснюватись належним чином лише у випадку перебування на волі.

З врахуванням наведеного та позицій сторін обвинувачення й захисту, суд прийшов до висновку, що реальне відбування покарання у виді позбавлення волі у цій конкретній справі не виступає дієвим механізмом виправлення обвинуваченого, а навпаки - ще більше поламає життя останньому. Тому суд вважає за можливе у цій справі застосувати частину першу статті 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в максимальному розмірі та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень статті 69 КК України, оскільки покарання у такому випадку буде занадто м`яке та не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, суд бере до уваги те, що встановлені під час судового розгляду порушення обвинуваченим кількох пунктів правил безпеки дорожнього руху, наявність права керування транспортними засобами у обвинуваченого, а також тяжкі наслідки вчиненого у виді смерті двох людей дозволяють дійти суду висновків про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в розмірі 3 роки.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені ухвалами слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2021 та від 02.11.2021 - слід скасувати.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільні позови не заявлено, запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України, на підставі якої з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення судових експертиз в загальному розмірі 7036,27 грн.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 7036 (сім тисяч тридцять шість) гривень 27 копійок.

Арешти на сідловий тягач «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , напівпричіп «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладені ухвалами слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2021 та від 02.11.2021 - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні: сідловий тягач «Renault Magnum», реєстраційний номер НОМЕР_3 , напівпричіп «Gras G8», реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль «ГАЗ 33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які зберігаються в ГУНП у Житомирській області повернути власникам.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1