Провадження №1-кп/337/139/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2022 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характер ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка має середню освіту, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованої, раніше не судимої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2021 року за №0001112, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

ВСТАНОВИВ:
31.05.2022р. з Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 07.12.2021р. за №0001112 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, у зв`язку з наступним.
06 грудня 2021 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані неосудності через страждання на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки, не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості керувати ними, перебувала за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перебування у зазначеному місці у ОСОБА_6 виникло бажання спрямоване на неправдиве повідомлення про замінування будинку АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_6 в силу свого психічного захворювання, не маючи можливості керувати своїми діями, та не усвідомлюючи те, що неправдиве повідомлення приведе до порушення нормального ритму життя, в цей же день, тобто 06 грудня 2021 року приблизно о 23 годині 11 хвилин, з мобільного телефону марки «Nокіа» модель «6300», імеі: НОМЕР_1 з абонентським номером оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 здійснила виклик до служби «102» та в усній формі повідомила неправдиву інформацію про те, що будинок АДРЕСА_2 заміновано.

В результаті неправдивого повідомлення ОСОБА_6 про замінування будинку за адресою: АДРЕСА_2 , для відвернення можливої загрози вибуху та евакуації населення було залучено особовий склад ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та вибухово-технічного управління ГУНП в Запорізькій області.

06 грудня 2021 року з 23:20 год. до 23:50 год. при виїзді вибухово-технічного управління ГУНП в Запорізькій області вибухонебезпечних предметів у будинку АДРЕСА_2 та на прилеглій території не виявлено, факт замінування не підтвердився.

Оскільки такі дії ОСОБА_6 містять ознаки суспільно-небезпечного діяння - кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України (завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками), а згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 149 від 28.04.2022 року ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла і у теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки; зазначене хронічне душевне захворювання позбавило ОСОБА_6 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними; за своїм психічним станом в даний час ОСОБА_6 також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними; за своїм психічним станом потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, у клопотанні слідчий та прокурор просять суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗМР.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити, застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом зазначивши, що є всі законні підстави для застосування примусових таких заходів медичного характеру до ОСОБА_6 , оскільки її хвороба не дозволяла та дозволяє їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала щодо застосування до неї примусового лікування та направлення її до психіатричного закладу. Пояснила, що не може згадати обставини подій, при цьому вона дійсно телефонує до поліції, щоб до неї приїхала швидка та їй надали ліки, які вона потребує.

Законний представник ОСОБА_5 пояснила, що її донька ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Коли у неї стан загострення або вона засмучується, вона часто телефонує до поліції. Вважає, що донька вдома може проходити лікування та приймати необхідні їй ліки, при цьому з лікарні доньку нещодавно виписали.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом заперечив та вважає, що ОСОБА_6 може вдома амбулаторно проходити необхідне лікування та самостійно приймати призначені їй ліки.
Вислухавши думку учасників справи, пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши надані прокурором письмові докази, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з ч.2 ст.19 КК України особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, не підлягає кримінальній відповідальності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Види примусових заходів медичного характеру визначені ст.94 КК України і їх застосування залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.
Відповідно до ч.1, 2 ст.513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює оперуповноваженим ВП №5 ЗРУП ГУП в Запорізькій області, тривалий час знає ОСОБА_6 , оскільки вона є постійною заявницею, часто телефонує на «102» та повідомляє різну інформацію, у зв`язку з чим він неодноразово виїжджав за місцем її мешкання для перевірки цієї інформації. 06.12.2021р. ОСОБА_6 зателефонувала на службу «102» та повідомила про замінування будинку, у зв`язку з чим він відразу виїхав до буд. АДРЕСА_2 , де на 9-му поверху мешкає ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_5 . Він стукав у двері квартири, де вони мешкають, але йому ніхто не відкривав, хоча за дверми у квартирі чув голоси ОСОБА_6 та її матері. В подальшому працівниками поліції було перевірено будинок та подвір`я, інформація про замінування не підтвердилась.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є головою ОСББ «Світла 16», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , тривалий час мешкає у вказаному будинку та знає ОСОБА_6 , яка теж проживає у цьому будинку у квартирі АДРЕСА_3 разом з матір`ю ОСОБА_5 . ОСОБА_6 часто поводить себе неадекватно, порушує спокій мешканців будинку, стукає мешканцям будинку у двері, з`являється оголеною у дворі будинку, часто здійснює не правдиві повідомлення до газової служби, поліції, викликає швидку, після приїзду яких вимагає надати їй ліки. Останній раз повідомила про нібито замінування будинку, що не підтвердилось. Працівниками поліції її було запрошено в якості свідка та відтвореноаудіозапис на якому вона впізнала голос ОСОБА_6 .

Окрім пояснень свідків, в судовому засіданні досліджені такі докази:
- рапорт №83108666 від 06.12.2021р., відповідно до якого 06.12.2021р. о 23:11 год. на службу «102» з мобільного телефону з № НОМЕР_3 зателефонувала ОСОБА_6 , яка повідомила, що за адресою: АДРЕСА_1 замінувала будинок, знайшла гранату;
- протокол огляду місця події від 06.12.2021р. з фототаблицею, відповідно до якого 06.12.2021р. з 23.20 год. по 23.50 год. за участю вибухотехніків слідчий СВ ВП №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 провів огляд місця події подвір`я, під`їзд №7 та сходовий майданчик між 8-м та 9-м поверхами вказаного під`їзду будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду будь-яких вибухових речовин, вибухонебезпечних пристроїв, предметів, а також гранат виявлено не було;
- акт перевірки об`єкту на наявність вибухових матеріалів №760 від 07.12.2021р., складений групою спеціалістів-вибухотехніков Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Запорізькій області, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 під час огляду, який проводився з 23.50 год. 06.12.2021р. по 00.30 год. 07.12.2021р. із застосуванням ліхтарів, візуального пошуку та із застосуванням службової собаки, вибухонебезпечних предметів та саморобних вибухових пристроїв не виявлено;
- протокол обшуку від 08.12.2021р. квартири АДРЕСА_4 , з відеозаписом до нього. Обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді від 07.12.2021р.у присутності двох понятих та ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Nokia» в корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора «Київстар» номер НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Bravis» в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 без сім-карти; мобільний телефон марки «Bravis» в корпусі чорного кольору, без сім-карти, без батареї живлення.
Постановами слідчого від 09.12.2021р. вказані мобільні телефони визнані речовими доказами;
- протокол огляду предмету від 09.12.2021р. з фототаблицею до нього, в ході якого було оглянуто телефон «Nokia 6300» в корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора «Київстар» номер НОМЕР_2 ;
- протокол огляду предмету від 16.12.2021р., в ході якого оглянуто та відтворено DVD-R диск, який наданий УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області (служби «102») з аудіозаписом від 06.12.2021р. о 23.10 год., відповідно до змісту якого ОСОБА_6 повідомила оператору служби «102» про те, що заміновано будинок АДРЕСА_2 , вона знайшла гранату;
- протокол огляду предмету від 29.04.2021р., в ході якого за участю свідка ОСОБА_8 було відтвореноаудіозапис від 06.12.2021р. о 23.10 год., наданий УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області (служби «102»), та свідок впізнала, що один з голосів їй відомий як голос її сусідки ОСОБА_6 ;

- висновок судово-психіатричного експерта № 149 від 28.04.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, виявляла і у теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значними порушеннями емоцій та поведінки. Зазначене хронічне душевне захворювання позбавило іспитовану можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом в даний час іспитована також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Суд вважає вказані докази належними і допустимими, вони зібрані в установленому процесуальним законом порядку, містять фактичні дані щодо істотних для даної справи обставин, ці дані узгоджуються між собою. Підстав сумніватися в правдивості, достовірності та об`єктивності вказаних доказів у суду немає, тому він приймає їх за основу при ухваленні цього судового рішення.
Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши надані суду докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, мало місце і вчинено ОСОБА_6 , яка з урахуванням наданого висновку судово-психіатричного експерта № 149 від 28.04.2022р., на момент вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, за своїм психічним станом на даний час також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру, у зв`язку з чим, з урахуванням характеру вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, слід застосувати до неї примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
При цьому суд виходить з того, що метою застосування примусових заходів медичного характеру є психіатричне лікування, що спрямовано на відновлення або зміцнення психічного здоров`я особи для виключення можливості (запобігання) вчинення нею нового суспільно небезпечного діяння, небезпеки заподіяння шкоди для себе або інших осіб, можливості заподіяння іншої істотної шкоди.
Водночас, враховуючи положення п.15 Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Заперечуючи проти застосування заходів медичного характеру, ОСОБА_6 та її законний представник зазначили, що ОСОБА_6 вже пройшла необхідне лікування та не потребує госпіталізації до закладу з надання психаітрічної допомоги, однак доказів про проходження такого лікування суду не надано.

Доводи ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_4 про те що ОСОБА_6 може самостійно лікуватись вдома та приймати необхідні ліки, на переконання суду, є необґрунтованими та не підтверджуються наявними у кримінальному провадженні доказами.

Висновки лікарів-психіатрів, викладені у висновку експерта № 149 від 28.04.2022р., зокрема, в частині необхідності застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, є переконливими і належним чином вмотивованими.

Крім того, зважаючи на психічний стан ОСОБА_6 , в силу якого вона на момент подій не могла і на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, до її показань щодо мотивів її дій та відсутності підстав для застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, суд ставиться критично. До того ж ці пояснення є непослідовними, нелогічними і, як вже зазначалось, об`єктивно спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися. Підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.19, 93, 94, 369-372, 376, 392, 393, 395, 505, 512, 513 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2021 року за №0001112, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирати.
Речові докази: мобільний телефон «Nokia 6300» кнопковий в корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 з сім-картою оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , який зберігається у камері схову речових доказів ВП №5 Запорізького РУП повернути за належністю ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Bravis С242» кнопковий в корпусі чорного кольору, імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 без сім-карти; мобільний телефон марки «Bravis NEXT» кнопковий в корпусі чорного кольору у неробочому стані, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю ОСОБА_6 .
Ухвала суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1