Справа № 463/7483/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/447/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

цією ухвалою продовжено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою, без визначення застави терміном до 60 днів до 02 серпня 2022 року включно.
Продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід тримання під вартою, без визначення застави терміном до 60 днів до 02 серпня 2022 року включно.
Продовжено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід тримання під вартою, без визначення терміном до 60 днів до 02 серпня 2022 року включно.
На дану ухвалу слідчого судді захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року та змінити запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає повноті судового розгляду, висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні відсутні. Будь-які спроби впливу на потерпілу та свідків позбавлений змісту, оскільки позиція потерпілої та свідків обвинувачення викладена під час судового розгляду і що такі призведуть не тільки до зміни запобіжного заходу, але й до більш суворого покарання у разі ухвалення обвинувального вироку.

Звертає увагу, що ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Вказує, що прокурором вже подані всі докази, що виключає можливість знищення, приховування чи спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів, що ОСОБА_6 схильна до вчинення інших правопорушень, оскільки обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, працювала приватно масажистом-реабілітологом, їй зрозуміло, що вчинення нового кримінального правопорушення призведе не лише до суворішого покарання у разі ухвалення обвинувального вироку, але й може вплинути на режим утримання у разі призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

На думку захисника, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Просить звернути увагу на те, що на користь зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який також свідчать відсутність судимостей, усталений спосіб життя, а саме те, що вона понад 8 років проживала однією сім`єю як подружжя із обвинуваченим ОСОБА_11 , те що стан здоров`я обвинуваченої за час її перебування під вартою значно погіршився, вона є хворою людиною, яка потребує належного лікування, до затримання працювала, має сина, який є учасником АТО, а з 24.02.2022, тобто з початку війни в Україні знаходиться на передовій захищаючи державу від російської агресії.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про законність судового рішення,обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченій ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Личаківського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 31.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

04.02.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

04.02.2021 слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова винесено ухвалу про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

24 червня 20212 року слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова продовжено строк запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою до 04 липня 2021 року. В подальшому цей строк неодноразово продовжувався.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 05 квітня 2022 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 червня 2022 року включно.
У зв`язку із закінченням строку раніше продовженого запобіжного заходу та неможливістю завершити розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року продовжено ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , запобіжний захід тримання під вартою, без визначення застави терміном до 60 днів до 02 серпня 2022 року включно.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, судом правильно враховано, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суворість можливого покарання, пов`язані із цим негативні для особи наслідки.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, зокрема, оскільки ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного та стабільного доходу, відтак є підстави вважати, що вона продовжить вчиняти нові, зокрема майнові кримінальні правопорушення, обвинувачена може переховуватись від суду, цей ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, в неї відсутні міцні соціальні зв`язки, відповідно обвинувачена ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Також судом першої інстанції враховано, подані стороною захисту матеріали та характеризуючі відомості стосовно ОСОБА_6 та відомості про стан її здоров`я, однак вважає, що стороною захисту не представлено достатніх доказів до заявленого клопотання окрім цього згідно відповіді Філії ЦОЗ ДКВС України у Львівській області ОСОБА_6 призначено амбулаторне лікування, стан здоров`я задовільний. Окрім цього вказані обставини не зменшують суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_6 кримінального діяння та не можуть слугувати безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.
Покликання захисника адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що на користь зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який також свідчать відсутність судимостей, усталений спосіб життя, а саме те, що вона понад 8 років проживала однією сім`єю як подружжя із обвинуваченим ОСОБА_11 , те що стан здоров`я обвинуваченої за час її перебування під вартою значно погіршився, вона є хворою людиною, яка потребує належного лікування, до затримання працювала, має сина, який є учасником АТО, а з 24.02.2022, тобто з початку війни в Україні знаходиться на передовій захищаючи державу від російської агресії, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і домашній арешт, оскільки такий, на переконання колегії суддів, не гарантує запобігання встановленим ризикам.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 03 червня 2022 року в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою без визначення застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: