ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/420/22 Справа № 333/7340/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(приймають участь в

режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (приймають

участь в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_11 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000196 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харків, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 25.06.2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він з вечора 23.07.2018 року по ранок 24.07.2018 року перебував вдома із дружиною та неповнолітньою дитиною, що можуть підтвердити його сусіди, яких суд не допитав, хоча його захисник заявляв таке клопотання.
Зазначає, що сторона обвинувачення не надала жодного доказу на підтвердження його вини.
Вказує на те, що висновки суду суперечать один одному, оскільки у вироку зазначено, що кваліфікація за ч.2 ст.289 КК України є недоведеною, а тому її потрібно виключити, при цьому суд ухвалює вирок, яким визнає його винним за ч.2 ст.289 КК України.
Стверджує, що висновок молекулярно-генетичної експертизи показав, що його в автомобілі не було.
Також покази працівників поліції мають багато суперечностей.
Окрім того, слідчий експеримент було проведено з порушенням його права на захист, без його повідомлення та повідомлення його захисників.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження закрити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції в основу обвинувального вироку поклав покази співробітників поліції, які були допитані в якості свідків, однак вказані свідки є упередженими та заінтересованими в ухваленні обвинувального вироку щодо ОСОБА_11 , окрім того, покази цих свідків є неінформативними, оскільки з їх показів вбачається, що вони 24.07.2018 року переслідували якісь автомобілі, які наздогнати їм не вдалось.
Стверджує, що покази працівників поліції не підтверджують винуватість обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
Також судом не взято до уваги доводи сторони захисту про те, що свідки не могли бачити обвинуваченого за кермом автомобіля.
Зазначає, що при ухваленні вироку судом не були враховані наявні підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали кримінального провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що 18.01.2018 року зареєстровано в ЄРДР заяву ОСОБА_12 за № 0000196 за фактом вчинення відносно нього кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України, однак обвинуваченому ОСОБА_13 підозра за цим кримінальним правопорушенням не пред`являлася органами досудового розслідування і підстави проведення НСРД за цим кримінальним провадженням невідомі і не з`ясовані судом першої інстанції.
Стверджує, що під час судового розгляду свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не були допитані судом. При цьому суд у вироку дав оцінку тому, що свідки мали повідомити суду, а саме, що дані, які мають повідомити вказані свідки, не стосуються обставин, передбачених статтею 91 КПК України. Захист вважає, що такі дії суду не грунтуються на законі.
Зазначає, що суд необгрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про додатковий допит потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 з метою уточнення їх показань, при цьому судом у вироку зазначено, що дійсно у показаннях ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та інших працівників поліції, які були допитані, є певні розбіжності, однак суд у вироку цим розбіжностям не надав оцінки та не вмотивував їх.
Крім того, судом необгрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки в порядку ч. 3 ст. 333 КПК України, оскільки нез`ясованими по справі залишилися питання по механізму спричинення шкоди потерпілим, поліцейському автомобілю, а також автомобілю Хонда Accord, скло якого вже було розбито на місці події, а відтак показання свідків і потерпілих в частині спричинення шкоди є неспроможними.
Вказує на те, що у кримінальному провадженні так і не з`ясовано, чому особа, яка по обвинуваченню проходить як співучасник ОСОБА_11 не допитана, не розшукана. Не з`ясовано судом чи був автомобіль, на якому зі слів поліцейських обвинувачений ОСОБА_19 прибув до Запоріжжя, чи вживалися якісь дії по встановленню цього автомобіля, чи був/є у власності або користуванні цей автомобіль, який зазначений в обвинуваченні у особи, що є співучасником злочину ОСОБА_11 , де фіксація проведення НСРД та підтвердження, що особи були саме на такому автомобілі, як зазначено в обвинуваченні. Не з`ясування цих обставин ставить під сумнів обвинувачення і показання поліцейських.
Стверджує, що у вироку не надано оцінки відсутності доказів законності підстав знаходження поліцейських зазначеним складом, оскільки відсутні будь-які накази про залучення осіб з кола свідків або потерпілих для проведення відповідних заходів, відсутні списки осіб залучених для проведення заходів, їх інструктаж та особа, яка є відповідальною та контролює хід виконання наказів, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
Крім того, судом не надано оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_11 в частині того, що він у ніч події був вдома та не покидав своє житло. Не надано в якості доказу до матеріалів справи порушення ОСОБА_20 встановленого домашнього арешту із застосуванням електронного пристрою контролю.
Також судом не надано оцінки доводам сторони захисту про те, що в матеріалах кримінального провадження не складений протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схема ДТП з автомобілем хонда «Аккорд», а тому залишилося не встановленим: причина ДТП, місце виїзду за межі автодороги, місце наїзду на перешкоди, місце контактування автомобіля, слідові докази, докази втрати керування, про які сторона обвинувачення посилається в обвинуваченні.
Зазначає, що показами потерпілого ОСОБА_21 не може підтверджуватися вина обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки потерпілий не є особою, яка бачила, або могла бачити обвинуваченого, також не підтверджують його вину такі докази як: протокол прийняття заяви від ОСОБА_21 від 24.07.2018 року; протокол огляду місця події від 24.07.2018 року; протокол огляду місця події від 24.07.2018 року; протокол огляду місця події від 24.07.2018 року; висновок судово-медичного експерта ОСОБА_22 № 1000 від 09.08.2018 року; висновок судово-медичного експерта ОСОБА_23 ; висновок молекулярно-генетичної експертизи № 04/2/4-128818 від 12.11.2018 року.
Вказує на те, що судом залишилося невстановленим, у якому одягу перебувала особа, на яку вказують працівники поліції, свідки та потерпілі.
Стверджує, що суд першої інстанції в якості доведеності вини обвинуваченого послався на протокол огляду місця події від 24.07.2018 року, однак вилучені речі під час цього огляду збиралися для збору доказів, проте жодною експертизою не підтверджено вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Також у вироку не вмотивовано те, що протокол за результатами проведення негласної слідчої дії - спостереження за особою від 24.07.2018 року, в якому зазначено хронологію дій ОСОБА_11 , суттєво протирічить показанням свідків та потерпілих, що були допитані судом, окрім того, при допиті свідка ОСОБА_17 , який фіксував дії обвинуваченого, не було з`ясовано щодо правдивості інформації зазначеної у протоколі.
Звертає увагу на те, що допит в суді свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які були допитані 10.04.2019 року, ОСОБА_26 - 23.07.2019 року, було здійснено без розписки свідка про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що під час огляду 20.04.2021 року речового доказу - автомобіля Хонда «Аккорд», судом належним чином не були зафіксовані всі зауваження сторін, оскільки фіксування питань та відповідей у журналі судового засідання відсутні, як відсутня і фіксація огляду речового доказу.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2021 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років; - за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25.06.2018 року, та остаточно ОСОБА_13 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_11 стягнуто на користь ОСОБА_21 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 70 052,16 грн.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_19 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого та тяжкого злочинів, у т.ч. корисливого, у ранковий час 24.07.2018 року незаконно заволодів транспортним засобом, після чого, цього ж дня, з метою уникнення затримання та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, умисно завдав працівникам правоохоронних органів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням останніми службових обов`язків за таких обставин.
В ніч на 24.07.2018 року, ОСОБА_19 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, прибув до Комунарського району м. Запоріжжя, для визначення об`єкта злочинного посягання.

У період часу, приблизно з 02.00 до 04.00 годин 24.07.2018 року, ОСОБА_19 , шляхом обходу дворів багатоповерхових будинків, біля будинку №36 по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі, виявив автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові сірого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_21 , який знаходився навпроти під`їзду №2 вказаного будинку, після чого, прийняв рішення про незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_19 , приблизно о 04.10 годин, діючи з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, невстановленим під час судового розгляду шляхом проник до вказаного автомобіля, після чого, завів його двигун і привів його в рух, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом.

Після цього, ОСОБА_19 , приблизно в період часу з 04.10 годин до 04.30 годин, керуючи автомобілем «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по напрямку з Південного мікрорайону району Комунарського району м. Запоріжжя по ґрунтовій дорозі в напрямку залізничного мосту по вул. Запорізькій у м. Запоріжжя, розташованого неподалік від в`їзду до смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. Під час наближення до вказаного мосту, практично перед безпосереднім в`їздом у цю споруду, ОСОБА_19 , керуючи автомобілем, яким незаконно заволодів, проігнорував законні вимоги працівників поліції про зупинення транспортного засобу. В результаті вчинення активного опору працівникам поліції, ОСОБА_19 на автомобілі «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , втік із вищевказаного місця події, продовжуючи рух у напрямку виїзду з м. Запоріжжя.

Після цього, ОСОБА_19 , з метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи за кермом зазначеного транспортного засобу, виїхав за межі м. Запоріжжя та продовжив рухатися по автодорозі сполученням «Харків Сімферополь Ялта» у напряму м. Василівка Запорізької області.

У подальшому, ОСОБА_19 , керуючи автомобілем «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вказаній автодорозі, не доїжджаючи до м. Василівка Запорізької області, повернув ліворуч, де допустив виїзд за межі автотранспортного шляху та в`їзд у лісосмугу. Керований ОСОБА_20 транспортний засіб в результаті отриманих пошкоджень зупинився на правому узбіччі, на відстані приблизно 4,5 км від автодороги «Харків Сімферополь - Ялта» у напрямку с. Грозове Василівського району Запорізької області. Після зупинки керованого автомобіля, ОСОБА_19 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_19 , діючи повторно та всупереч волі власника транспортного засобу, заволодів автомобілем ОСОБА_21 , вартістю 337 543,14 грн., але зазначені незаконні дії не призвели до завдання потерпілому збитків на вказану суму, у зв`язку із тим, що цього ж дня в результаті переслідування транспортний засіб «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було розшукано співробітниками поліції і у подальшому повернуто власнику. Водночас, в результаті незаконних дій ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_21 було завдано матеріальну шкоду у зв`язку із відновленням попереднього стану автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, 24.07.2018 року, приблизно в період з 04.10 годин до 04.20 годин до керівництва УКР ГУНП в Запорізькій області надійшла інформація про наближення по ґрунтовій дорозі в напрямку залізничного мосту по вул. Запорізькій у м. Запоріжжя, розташованого неподалік від в`їзду до смт. Балабине Запорізького району Запорізької області автомобіля «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_11 , який незаконного заволодів транспортним засобом за вищевикладених обставин.

З метою виявлення, запобігання, припинення та розкриття кримінального правопорушення, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, старший оперуповноважений в ОВС УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , призначений на посаду наказом ГУНП в Запорізькій області №430 о/с від 01.09.2017, та оперуповноважений сектору кримінальної поліції Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , призначений на посаду наказом ГУНП в Запорізькій області №147 о/с від 24.03.2017, разом з іншими співробітниками поліції, виконуючи свої службові обв`язки, прибули до вказаного залізничного мосту.

Після цього, приблизно в період часу з 04.10 годин до 04.30 годин, ОСОБА_19 , керуючи автомобілем «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким незаконно заволодів, рухаючись по ґрунтовій дорозі з Південного мікрорайону Комунарського району м. Запоріжжя під`їхав до залізничного мосту по вул. Запорізькій у м. Запоріжжя, розташованого неподалік від в`їзду до смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. Враховуючи часткове блокування автомобілем працівників поліції проїзду через вказаний міст, ОСОБА_19 зупинив рух керованого ним транспортного засобу. Після цього, працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , наблизившись до керованого ОСОБА_20 автомобіля, виконуючи службові обов`язки, повідомили останньому, що вони є працівниками поліції та висунули законну вимогу про повну зупинку транспортного засобу та залишення його салону.

У подальшому, враховуючи відсутність відповідних дій з боку ОСОБА_11 , під час спроби затримання останнього ОСОБА_8 були відчинені ліві передні двері автомобіля «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_19 , продовжуючи ігнорувати законні вимоги працівників поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою уникнення свого затримання та подальшого притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, закрив ліві передні двері керованого ним автомобіля, при цьому спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_8 , який намагався утримувати двері автомобіля відкритими, натиснув на педаль акселератора, чим привів до різкого руху автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до контакту переднього бамперу вказаного транспортного засобу з працівником поліції ОСОБА_7 .

В результаті незаконних дій ОСОБА_11 старшому оперуповноваженому в ОВС УКР ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 було спричинені легкі тілесні ушкодження, у вигляді рани в області середньої фаланги третього пальця правої кісті, через затиснення правої руки ОСОБА_8 між передніми лівими дверима та кузовом керованого обвинуваченим автомобіля, а оперуповноваженому СКР Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 - легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми в області правого стегна та садна в ділянці правого ліктьового суглобу, через наїзд автомобіля на останнього.

Після спричинення тілесних ушкоджень працівникам поліції, ОСОБА_19 в результаті вчинення активного опору останнім на автомобілі «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , втік із вищевказаного місця подій, продовжуючи рух у напрямку виїзду з м. Запоріжжя.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, прокурора та потерпілих, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисників задоволенню не підлягають з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи сторони захисту щодо невідповідності висновків суду та істотних порушень вимог КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 345 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_21 , який пояснив, що ввечері 23.07.2018 року він залишив свій автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля під`їзду, де проживає, а 24.07.2018 року, приблизно о 06.50 годин, він виявив його відсутність. Після цього зателефонував до поліції. У подальшому, приблизно о 09.00 годині цього ж дня, йому повідомили, що знайшли його автомобіль, який приблизно у жовтні 2018 році йому віддали працівники поліції, та у якому були пошкоджені передній бампер, пороги та інші деталі, а також було розбите скло у двох передніх дверях транспортного засобу;

- показами потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що він працює на посаді старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Запорізькій області, та який повідомив щодо обставин затримання 24.07.2018 року водія, який незаконно заволодів автомобілем «Honda Accord», сірого кольору, та яким виявився ОСОБА_19 , якого він раніше бачив на фотознімку, який йому показував начальник відділу УКР по розкриттю незаконних заволодінь транспортних засобів, оскільки, відкривши двері водія вказаного автомобіля, він побачив за його кермом ОСОБА_11 , який намагався закрити водійські двері, але коли він закривав свої двері, двічі його права рука була затиснена між дверима та кузовом автомобіля і обвинувачений при закритті фактично наносив удари по його руці дверима. Однак обвинуваченому вдалося вивернути кермо та виїхати на дорогу. Після чого, працівники поліції почали його переслідувати. Приблизно через 4 км від автодороги вони виявили викрадений автомобіль. Після цього він звернувся за медичною допомогою, так як у нього рука була у крові;

- показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що він працює на посаді оперуповноваженого СКР Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, та який повідомив обставини затримання водія, яким було викрадено автомобіль «Honda Accord», а також, що потерпілий ОСОБА_8 , підбігши до дверей водія автомобіля «Honda Accord», відкрив їх, та в цей момент він за кермом автомобіля побачив ОСОБА_11 , якого раніше він бачив на фотографії, яку їм показував начальник СКР. Потім, автомобіль «Honda Accord» поїхав прямо на нього і він відчув удар від переднього бамперу вказаного автомобіля, після якого він впав спочатку на капот, а потім на землю. У подальшому, працівники поліції почали переслідувати викрадений автомобіль. Від удару він отримав пошкодження правої ноги та руки;

- показами свідка ОСОБА_27 , який в суді першої інстанції показав, що він працює начальником відділу УКР ГУНП в Запорізькій області, а також що зі слідчого управління поступило доручення про здійснення НСРД відносно ОСОБА_11 . Окрім того, повідомив обставини затримання 24.07.2018 року водія, який викрав автомобіль «Honda Accord», а саме, що до передніх водійських дверей «Honda Accord» підбіг ОСОБА_8 , та коли він стояв напроти вказаного автомобіля, то через відчинені двері побачив, що за його кермом знаходиться ОСОБА_28 . У подальшому, коли викрадений автомобіль проїжджав мимо нього правим боком, він також побачив, що автомобілем керував ОСОБА_19 , так як скло на передніх пасажирських дверях вже було відсутнє. Також повідомив щодо обставин переслідування автомобіля «Honda Accord» та виявлення вказаного автомобіля в лісосмузі;

- показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , які надали аналогічні з потерпілим ОСОБА_8 і свідком ОСОБА_27 покази з приводу отримання оперативної інформації відносно приїзду ОСОБА_11 та ОСОБА_29 до м. Запоріжжя, а також щодо подій, які відбувалися з 04.00 год. 24.07.2018 року, а саме, намагання затримати автомобіль «Honda Accord». Також, вказані свідки повідомили про обставини отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень при затриманні зазначеного автомобіля, а саме: при відкритті передніх водійських дверей автомобіля «Honda Accord» та намаганням обвинуваченого ОСОБА_11 їх закрити.

Додатково свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_24 повідомили, що за кермом автомобіля «Honda Accord» вони чітко бачили ОСОБА_11 , коли ОСОБА_8 відкрив двері викраденого автомобіля. Обвинуваченого вони впізнали по фотознімку, який показували працівникам карного розшуку перед зазначеними подіями;

- показами свідка ОСОБА_30 , який в судовому засіданні повідомив, що він працює оперуповноваженим УКР ГУНП в Запорізькій області, а також щодо обставин фіксування незаконної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_29 в м. Запоріжжя 24.07.2018 року, пов`язаною з незаконним заволодінням автомобіля «Honda Accord». При цьому, повідомив, що він знав в обличчя ОСОБА_29 і ОСОБА_11 , так як бачив їхні фотознімки;

- показами свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_25 , які надали аналогічні зі свідком ОСОБА_30 покази з приводу подій, які відбувалися 23-24.07.2018 року.

Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_21 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 24.07.2018 року (а.п.123 т.1);

- протоколом огляду місця події від 24.07.2018 року з фотознімками до нього, відповідно до якого, було оглянуто ділянку місцевості біля 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 124-126);

- протоколом огляду місця події від 24.07.2018 року з фотознімками до нього, відповідно до якого, було оглянуто ділянку місцевості, розташованої біля вул. Запорізької у м. Запоріжжі неподалік від в`їзду до смт. Балабине Запорізького району Запорізької області. Під час огляду встановлені пошкодження службового автомобіля «Daewoo Lanos» на передніх лівих дверях та на капоті з державними номерами 1823 на синьому фоні, а також виявлено осип скла та тонованій плівці чорного кольору та фрагмент від рамки державного номерного знаку (т.1 а.с. 132-138);

- протоколом огляду місця події від 24.07.2018 року з фотознімками до нього, відповідно до якого, було оглянуто ділянку місцевості, розташованої на відстані 4,5 км від автодороги «Харків - Сімферополь - Ялта» у бік с. Грозове Василівського району Запорізької області. Під час огляду виявлено автомобіль «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в кузові сірого кольору, з пошкодженнями: переднього та заднього бамперів, передніх лівих дверей (скло має пошкодження у вигляді двох наскрізних отворів), передніх лівих дверей (відсутнє скло); лакофарбного покриття правої та лівої боків автомобіля та вилучені 22 змиви та 15 фрагментів плівки з мікрооб`єктами (т.1 а.с. 144-149);

- протоколами проведення слідчого експерименту від 31.08.2018 року та від 05.09.2018 року за участю потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під час якого вони пояснили та показали на місці вчинення кримінальних правопорушень розташування працівників поліції 24.07.2018 року перед та під час затримання ОСОБА_11 на автомобілі «Honda Accord», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кількість спричинених їм ударів, механізм їх нанесення та локалізацію (т.1 а.с. 160-162, 163-165);

- висновком судово-медичного експерта №1000 від 09.08.2018 року, згідно із яким у ОСОБА_8 виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися за вказаних ним обставин (т.1 а.с. 221-222);

- висновком судово-медичного експерта №1093 від 27.08.2018 року, згідно із яким у ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися за вказаних ним обставин (т.1 а.с. 226-227);

- іншими письмовими доказами, які покладені в основу вироку та взяті до уваги судом як докази вини ОСОБА_11 .

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.2 ст.345 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілих та свідків узгоджуються між собою, та підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку суду.

Посилання обвинуваченого та захисника ОСОБА_10 на те, що у вказаний час обвинувачений перебував у себе вдома є безпідставними, оскільки зазначене спростовується показами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , відповідно до яких, в момент відкриття потерпілим ОСОБА_8 водійських дверей автомобіля «Honda Accord», вони впізнали ОСОБА_11 як особу, яка перебувала на водійському сидінні вказаного автомобіля.

Твердження захисника ОСОБА_10 про те, що суду не надано в якості доказу порушення обвинуваченим встановленого домашнього арешту із застосуванням електронного пристрою контролю не може свідчити про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки сам обвинувачений в судовому засіданні не заперечував того факту, що 23.07.2018 року приблизно о 21.00 годині він виходив з квартири та спілкувався зі своїм знайомим, та судом така поведінка обвинуваченого оцінена як порушення процесуальних обов`язків, покладених на нього судом, в частині застосування домашнього арешту у період з 20.00 год. по 08.00 год. наступного дня.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що його сусіди можуть підтвердити те, що з вечора 23.07.2018 року по ранок 24.07.2018 року він перебував у себе вдома, однак суд їх не допитав, не є слушними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що судом було задоволено клопотання сторони захисту про допит свідків, які викликались судом повістками та повідомлялись телефонограмами, однак свідки до суду не з`являлись, у зв`язку з чим, неодноразово були постановлені ухвали про їх привід, які не були виконані. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були вчинені всі необхідні дії для виклику та доставлення свідків до суду, що не свідчить про неповноту судового розгляду.

Посилання захисника ОСОБА_10 на те, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 не були допитані судом, однак у вироку надана оцінка тому, що вони мали повідомити суду, колегія суддів вважає таким, що не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке є підставою для скасування вироку суду, оскільки суд першої інстанції зазначив перш за все те, що прокурор відмовився від допиту цих свідків, оскільки їх покази не є інформативними, після чого сторона захисту заявила клопотання про допит цих свідків та суд надав можливість стороні захисту забезпечити явку свідків до суду, при цьому суд сприяв стороні захисту у забезпеченні явки цих свідків застосовуючи привід (т.3 а.п. 193, 222, т.4 а.п. 17, 40), тобто судом було належним чином дотримано вимоги, передбачені ст.22 КПК України, а тому висновок суду, що покази свідків не стосуються обставин, передбаченим ст.91 КПК України, та відсутності у клопотанні обставин, які мали підтвердити свідки, не вказує на те, що судом було надано оцінку показам.

При цьому, судом був допитаний заявлений стороною захисту свідок ОСОБА_32 , який, як встановлено судом першої інстанції, не повідомив жодної інформації, яка б мала значення для встановлення обставин, передбачених ст.91 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_10 про те, що висновок молекулярно-генетичної експертизи № 04/2/4-128818 від 12.11.2018 року, не підтверджує винуватості обвинуваченого, - не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані обставини не свідчать про неповноту судового розгляду, так як відсутність зазначених доказів та інформації не впливають на висновки суду щодо доведення винуватості ОСОБА_11 , яка підтверджується сукупністю доказів, наведених у вироку.

Посилання обвинуваченого та захисника ОСОБА_10 на те, що покази потерпілих та свідків мають суперечності, а також, що судом було відмовлено у додатковому допиті потерпілих та свідків з метою усунення розбіжностей в їх показах та у вироку не надано оцінки цим розбіжностям є безпідставними, оскільки судом першої інстанції обгрунтовано у вироку зазначено, що у показах потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та інших працівників поліції, які були допитані в якості свідків, є певні розбіжності, проте вони стосуються окремих деталей, які у цілому не впливають на встановлення обставин, передбачених ст.91 КПК України, з чим погоджується колегія суддів, оскільки покази потерпілих та свідків щодо обставин затримання та переслідування ОСОБА_11 , який незаконно заволодів автомобілем «Honda Accord» 24.07.2018 року, загалом узгоджуються між собою.

Твердження обвинуваченого про те, що слідчий експеримент було проведено з порушенням його права на захист, оскільки він та його захисник не були повідомленні про його проведення, не може бути взято до уваги, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що слідчі експерименти були проведені за участю потерпілих, а відповідно до ч.3 ст.240 КПК України участь підозрюваного та його захисника не є обов`язковою.

Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що свідки, які є працівниками поліції, є упередженими та заінтересованими у цьому провадженні, що їх покази є неінформативними, а також, що вони не могли бачити обвинуваченого за кермом автомобіля колегія суддів вважає безпідставними, оскільки покази свідків щодо обставин затримання та переслідування ОСОБА_11 , якого свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_17 та ОСОБА_24 впізнали, коли двері автомобіля, в якому перебував обвинувачений були відкриті потерпілим ОСОБА_8 , так як його фотографію їм раніше показували перед зазначеними подіями, узгоджуються між собою, підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку суду.

Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, суд не знаходить.

Доводи захисника ОСОБА_10 щодо відсутності підозри за ч.3 ст.289 КК України, підстав проведення НСРД, а також, що протокол за результатами проведення негласної слідчої дії від 24.07.2018 року суттєво притирічить показами свідків та потерпілих, та що при допиті свідка ОСОБА_17 не з`ясовано щодо правдивості інформації, зазначеної у протоколі не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачення ОСОБА_13 за ч.3 ст.289 КК України відповідно до обвинувального акта не висувалося (т.1 а.п. 1-5), також з вироку суду вбачається, що судом встановлено, що матеріали проведення НСРД не були відкритті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, а тому, відповідно до положень ч.12 ст.290 КПК України, дані, що містяться у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою від 24.07.2018 року визнано недопустимими доказами.

Твердження захисника ОСОБА_10 щодо відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту шляхом відтворення обстановки в порядку ч.3 ст.333 КПК України колегія суддів вважає таким, що не свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що в судовому засіданні 05.05.2021 року було повторно переглянуто відеозапис слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , яке мало місце 31.08.2018 року, під час якого потерпілий детально розповів про обставини спричиненої йому та автомобілям шкоди, а тому з урахуванням цього відеозапису та інших матеріалів, які були переглянуті під час розгляду клопотання захисника, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Посилання захисника ОСОБА_10 на те, що не з`ясовано, чому особа, яка по обвинуваченню проходить як співучасник ОСОБА_11 , не допитана, не розшукана, не з`ясовано чи був автомобіль, на якому зі слів поліцейських обвинувачений ОСОБА_19 прибув до Запоріжжя, чи вживалися якісь дії по встановленню цього автомобіля, чи був/є у власності або користуванні цей автомобіль, який зазначений в обвинуваченні у особи, що є співучасником злочину ОСОБА_11 , де фіксація проведення НСРД та підтвердження, що особи були саме на такому автомобілі, як зазначено в обвинуваченні, є безпідставними, оскільки судом встановлено, що прокурором не надано суду, що ОСОБА_33 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.345 КК України, оголошено у розшук, відносно нього виділені матеріали в окреме провадження, встановлено автомобіль, на якому у ніч на 24.07.2018 року пересувався ОСОБА_33 , при цьому такі відомості не містяться і у реєстрі матеріалів досудового розслідування цього кримінального провадження, у зв`язку з чим, судом відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у вироку було викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тобто без зазначення ОСОБА_33 як співучасника кримінального правопорушення та автомобіля, на якому обвинувачений прибув до м. Запоріжжя.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 щодо відсутності доказів законності підстав знаходження поліцейських на місці події є необгрунтованими з огляду на таке.

Згідно із п. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон) поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.2 ст.18 Закону поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, повідомити про це найближчий орган поліції.

Окрім того, згідно із п.3 ч.1 ст.35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Стороною обвинувачення в суді апеляційної інстанції було надано копії витягів з наказу № 430 о/с від 01.09.2017 року та № 147 о/с від 24.03.2017 року про призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на посади працівників поліції, окрім того, з показів потерпілих та свідків вбачається, що вони отримали усний наказ від керівництва щодо затримання осіб, які викрадають автомобілі в м. Запоріжжя, та що вказане правопорушення може бути вчинено в ніч на 24.07.2018 року, з ними було проведено інструктаж та показано фотографії осіб, які можуть бути причетні до цього правопорушення, в тому числі, фотографію ОСОБА_11 . Також потерпілі та свідки детально розповіли щодо обставин затримання ОСОБА_11 , а саме, що службовий автомобіль Daewoo Lanos, на якому були поліцейські номери, перекрив виїзд з тунелю автомобілю «Honda Accord», після чого потерпілі закричали водію вказаного автомобіля, щоб він зупинився, що працює поліція, та щоб він вийшов з автомобіля, та щодо обставин переслідування ОСОБА_11 поліцейськими на службових автомобілях, про які вказували потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_34 , а саме, автомобілем Mitsubishi Outlander та інші.

З урахуванням наведених обставин, обвинувачений ОСОБА_19 мав можливість та міг ідентифікувати вказаних осіб, як працівників поліції.

Доводи захисника ОСОБА_10 щодо не складення протоколу огляду місця ДТП та схеми ДТП з автомобілем хонда «Аккорд» не заслуговують на увагу з огляду на ч.1 ст.337 КПК України, при цьому слід зазначити, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Твердження захисника ОСОБА_10 про те, що показами потерпілого ОСОБА_21 не може підтверджуватися вина обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки потерпілий не є особою, яка бачила, або могла бачити обвинуваченого, також не підтверджують його вину такі докази як: протокол прийняття заяви від ОСОБА_21 від 24.07.2018 року; протокол огляду місця події від 24.07.2018 року; протокол огляду місця події від 24.07.2018 року; протокол огляду місця події від 24.07.2018 року; висновок судово-медичного експерта ОСОБА_22 № 1000 від 09.08.2018 року; висновок судово-медичного експерта ОСОБА_23 є безпідставними, оскільки покази потерпілого та його заява до поліції підтверджують факт викрадення його автомобіля, протокол огляду місця події (т.1 а.с. 124-126) узгоджується з показами потерпілого щодо місця його викрадення, протоколи огляду місця події (т.1 а.с. 132-138, 144-149) узгоджуються з показами потерпілих та свідків щодо обставин, які мали місце 24.07.2018 року під час затримання ОСОБА_11 біля залізничного мосту, розташованого неподалік від в`їзду до смт. Балабине Запорізького району, та щодо місця виявлення автомобіля «Honda Accord», а саме, на відстані 4,5 км від автодороги «Харків - Сімферополь - Ялта» у бік с. Грозове Василівського району Запорізької області, а висновки судово-медичних експертів узгоджуються з показами потерпілих щодо отримання ними тілесних ушкоджень під час затримання ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, й доводи захисника ОСОБА_10 про те, що жодною експертизою не підтверджується вина обвинуваченого не заслуговують на увагу, а тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що зазначені вище докази, у їх сукупності підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Посилання захисника ОСОБА_10 на те, що судом не встановлено, у якому одягу перебувала особа, на яку вказують працівники поліції, свідки та потерпілі не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказана обставина не свідчить про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_11 , якого як потерпілі, так і свідки бачили під час його затримання в момент відкриття водійських дверей автомобіля «Honda Accord».

Доводи захисника ОСОБА_10 про те, що в матеріалах провадження відсутні розписки свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_35 про повідомлення їм про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах провадження містяться відповідні розписки, надані ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (а.п. 111, 111в, 111д т.1), а щодо відсутності розписки ОСОБА_35 , то судом першої інстанції у вироку зазначено, що всі свідки перед їх допитом попереджались про кримінальну відповідальність та вони були приведені до відповідної присяги, що підтверджується технічними записами судових засідань, а тому відсутність певних розписок не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Твердження захисника ОСОБА_10 про те, що під час огляду 20.04.2021 року речового доказу - автомобіля Хонда «Аккорд», судом належним чином не були зафіксовані всі зауваження сторін, оскільки фіксування питань та відповідей у журналі судового засідання відсутні, як відсутня і фіксація огляду речового доказу, є безпідставним, оскільки судом першої інстанції у вироку зазначено, що огляд автомобіля був проведений у присутності всіх учасників процесу та зафіксований в журналі судового засідання, при цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що захисник не був позбавлений права подати зауваження на журнал судового засідання згідно із ч.3 ст.376 КПК України, однак цього зроблено не було.

Крім того, потерпілі і свідки бачили ОСОБА_11 під час його затримання в момент відкриття водійських дверей автомобіля «Honda Accord», а не через антиблікову плівку, а тому покази потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_17 та ОСОБА_24 не можуть бути спростовані результатами огляду судом транспортного засобу «Honda Accord».

Посилання обвинуваченого на те, що у вироку зазначено, що кваліфікація за ч.2 ст.289 КК України є недоведеною, а тому її потрібно виключити, при цьому суд ухвалює вирок, яким визнає його винним за ч.2 ст.289 КК України, є безпідставним, оскільки суд першої інстанції у вироку зазначив, що, за встановлених судом обставин, факт вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, з кваліфікуючою ознакою «за попередньою змовою групою осіб» є недоведеним, а не сам факт вчинення обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, а тому саме вказану кваліфікуючу ознаку було виключено з обвинувачення, з чим погоджується колегія суддів.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях: - за ознаками ч.2 ст.289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно; - за ознаками ч.2 ст.345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, то воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відносяться згідно із ст. 12 КК України до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні повнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання офіційно працював, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що судом не були враховані підстави для застосування більш м`якого покарання обвинуваченому є безпідставним, оскільки судом першої інстанції покарання ОСОБА_13 призначено відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, з фактичним врахуванням обставин кримінальних правопорушень, одне з яких було вчинено із застосуванням насильства, окрім того, в обвинувальному акті також відсутні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину захисником не наведено, а тому підстави для пом`якшення покарання відсутні.

Отже, з урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_13 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2021 року залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2021 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4