Справа № 487/2940/22
Провадження № 1-кп/487/632/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000254 від 03.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у невстановлений час, знаходячись в м. Миколаїв, придбав у невідомої особи, насіння рослини роду коноплі, які в домашніх умовах на території свого домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , висадив у ґрунт та за якими здійснював догляд, до моменту дозрівання. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел останній здійснив від`єднання листя від стебла рослин та шляхом подрібнення та згущення під час випарювання, здійснив виготовлення смоли канабісу з метою зберігання для власного вживання без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, порушуючи Закон України №60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно зберігав її за місцем свого мешкання без мети збуту до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу санкціонованого обшуку, який було проведено 05.09.2022 року.

Під час обшуку виявлено та вилучено речовину зеленого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-22/7372-НЗРПАП від 22.09.2022 є смолою канабісу, яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса смоли канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 10,355 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнав повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мсти збуту.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше не судимий. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання судом не вбачаються.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст.309 КК України.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати

Речові докази по справі, а саме 9 кущів канабісу та канабіс у перерахунку на висушену речовину становить 10,355 г знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС України експертиз № СЕ-19/115-22/7372-НЗРПАП від 22.09.2022 та № СЕ-19/115-22/7218-НЗРПАП від 20.09.2022 року в загальній сумі 1699,02 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1