Справа № 545/3192/22
Провадження № 1-в/545/800/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: Шелудякова Л.В.,

при секретарі: Лабовкіній Г.Г.,

за участю прокурора: Коннова О.В.,

представника адміністрації: Бурлай Ю.О.,

засудженого: ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Стороженко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середня-спеціальна, уродженця: м. Узин, Білоцерківський район, Київська область та зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживав: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утримані двох неповнолітніх дітей, українця, Громадянина України, до засудження не працював,

Раніше судимого: 1) 28.10.2004 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.185 ч.1 КК України штраф 850 грн.; 2) 15.06.2005 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.186 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі зі іспитовим строком 2 роки; 3) 14.05.2009 року Біляєвським районним судом Одеської області за ст.122 ч.1, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 4) 22.12.2013 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.186 ч.1 КК України арешт 6 місяців, звільнений 10.01.2013 року відбув строк покарання; 5) 26.12.2013 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.185 ч.2, 15 ч.1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, знятий з обліку 21.05.2014 року з вироком 16.04.2014 року; 6) 16.04.2014 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, звільнений 12.06.2014 року за ст.1 п. «Е» Закону України «По амністію» постановою Білоцерківського районного суду Київської області від 29.05.2014 року; 7) 28.07.2015 року Білоцерківським районним судом Київської області за ст.185 ч.2, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

засудженого: 10.07.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.15 ч.2, 185 ч.2, 71, 75 ч.5 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, зарахувати в строк його покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.06.2018 року по 18.06.2018 року включно з розрахунком один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, -

встановив:

До Полтавського районного суду звернувся засуджений ОСОБА_1 із клопотанням про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник адміністрації клопотання засудженого підтримав та повідомив що ОСОБА_1 був заохочений один раз.

Засуджений та його захисник клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення подання заперечив.

Дослідивши матеріали подання та особової справи, думку прокурора, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Як встановлено судом ОСОБА_1 засуджений 10.07.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.15 ч.2, 185 ч.2, 71, 75 ч.5 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, зарахувати в строк його покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.06.2018 року по 18.06.2018 року включно з розрахунком один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Початок строку покарання: 08.10.2019 року, кінець строку покарання: 01.11.2024 року.

Засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.10.2019 року.

З 09.10.2019 року перебував в державній установі «Одеський слідчий ізолятор`де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 07.06.2021 року відбував покарання в державній установі «Бердянська виправна колонія (№77), де характеризувався негативно мав 1 стягнення, заохочень не мав.

З 11.02.2022 року відбуває покарання в державній установі «Божковська випрана колонія (№16)».

Працевлаштований на виробничій житловій зоні, де працює до цього часу, до праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу.

В теперішній час характеризується позитивно, стягнень не має, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці був заохочений 1 раз рішенням комісії.

За вироком Дніпровського районного суду м.Києва позову не має. Виконавчі листи на адресу установи не надходили.

Вину у вчиненому злочині визнає.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає, що засуджений став на шлях виправлення, враховуючи 2 заохочення, однак поведінка засудженого не була стабільно позитивною протягом всього строку відбування покарання, враховуючи, що засуджений мав 1 стягнення, а тому ОСОБА_1 не заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання, як такий, що не довів свого виправлення,

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_1 за час відбування покарання не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, а відтак в задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд:

ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: Л. В. Шелудяков