Справа № 740/1352/22
Провадження № 1-кп/740/194/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 0000918 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, підробляє ремонтом автомобілів у м. Ніжині, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 05.07.2021 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України (у редакції 2001 року) до покарання у виді 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України,

установив:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 05.07.2021 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, ухилився від відбування вказаного покарання.

01.09.2021 року ОСОБА_4 взятий на облік Ніжинським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» Чернігівської області Міністерства юстиції України та того ж дня під підпис ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також під підпис попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, у разі ухилення від відбування громадських робіт.

Під час перебування на обліку в Ніжинському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» Чернігівської області Міністерства юстиції України ОСОБА_4 систематично порушував вимоги, встановлені ст. 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до яких засуджений зобов`язаний додержуватися встановлених відповідно до закону порядку та умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про причину неявки, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації; а також систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, що відповідно до ч. 3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України є ухиленням від громадських робіт.

Наказом директора КП «Служба Єдиного Замовника» - ОСОБА_5 засудженого ОСОБА_4 прийнято на роботу до дільниці благоустрою прибудинкових територій підсобним робітником для відбування покарання у виді громадських робіт з 07.09.2021.

Незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, діючи з прямим умислом, направленим на невиконання обов`язку відпрацювати на громадських роботах необхідну кількість годин, визначених вироком суду, безпідставно не відбув покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Відповідно до табелів виходу на роботу засудженого до громадських робіт за вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року та січень, березень 2022 року КП «Служба Єдиного Замовника», ОСОБА_4 із запланованих по графіку 120 годин громадських робіт не відпрацював жодної години.

Такими діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 погодився в повному обсязі з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, визнав повністю вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням, не оспорював правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи, показав, що йому було достеменно відомо про ухвалення судом вироку стосовно нього та присудження громадських робіт. На той час він працював неофіційно у с. Лебедівка Київської області на будівництві, у м. Ніжин приїздив лише на вихідних, а тому в нього не було можливості працювати на громадських роботах. На той час він не розумів відповідальності на невиконання громадських робіт. Зараз він усвідомлює наслідки вчиненого, засуджує свої дії, розкаюється.
Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує таке.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працевлаштований, хоч працездатного віку, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Також суд ураховує ставлення ОСОБА_4 до вчиненого правопорушення, яке полягає у визнанні винуватості та засудженні своїх дій.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Запобіжні заходи не застосовувалися.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили та фактичного затримання.

Речові докази особову справу стосовно засудженого ОСОБА_4 , заведену Ніжинським МРВ ФДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити засудженому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1