г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 416/567/2012
Номер провадження 1-і/213/1/22
У Х В А Л А
Іменем України
06 липня 2022 року суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, клопотання про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від додаткового покарання за вироком від 29.05.2012р., скасування арешту на нерухоме майно, накладене постановою державного виконавця Інгулецького ВДВС від 14.01.2013р., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4702357 від 02.08.2013р., прийнятого реєстратором Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_5 . Представник заявника - адвокат ОСОБА_6 надала заяву про розгляду справи за її відсутності, просила задовольнити клопотання, звільнити ОСОБА_7 від додаткового покарання та скасувати арешт і заборону відчуження.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

29.05.2012р. Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області визнав винним ОСОБА_4 за ч.2 ст 307, ч.2 ст 309, ч.2 ст 315, ч.1 ст 263, 70,71 КК України та остаточно призначив покарання 6 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією (а.с.27-35 том3).

14.01.2013р. відкрите виконавче провадження щодо конфіскації майна засудженого Вз-456 (а.с. 92 т3), майно у засудженого ОСОБА_4 було виявлено, та ДВС повідомило при вирішення питання про виділення частки засудженого для подальшої реалізації (а.с.92,96 т3).

27.05.2019р. державним виконавцем Інгулецького ВДВС винесена постанова про опис та арешт майна, на підстави виконавчого листа Інгулецького районного суду про конфіскацію майна засудженого, та описувалась квартира та речі в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.128-130 т3).

213.05.2019р. відкрито виконавче провадження ВП59171892 про конфіскацію майна засудженого (а.с.137 т3).

У власності засудженого перебуває квартира по АДРЕСА_2 , яка належить декільком особам, в тому числі засудженому, спільна власність (а.с. 139-140,141 т3).

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про виділення частки у спільній власності засудженого для можливості реалізації та виконання покарання у вигляді конфіскації. 15.11.2019р. подання було задоволено, визначено частку належну ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.161 т3)

20.01.2020р. було описано та накладено арешт на майно, на вказану вище квартиру (а.с.166-168 т3). Повідомлено про оцінку арештованого майна 76103грн (а.с.171 т3)

26.07.2021р. до суду надійшла Постанова про повернення виконавчого документа стягувану ВП №59171892 від 26.04.2021р. (а.с.177,178 т3). Згідно даної постанови за боржником виявлене майно квартира по АДРЕСА_1 , описана, оцінена, виставлена на торги на сайті ДП Сетам, треті торги не відбулись, майно було передано на безоплатну передачу ДП «Сетам», протягом місяця звернулось 2 благодійні організації, однак на засіданні комісії було прийнято рішення не передавати майно жодній, так як рішення повинно бути виконане на користь держави. 31.03.2021р. виконавець направив до ГУ ДПС пропозицію щодо залишення нереалізованого майна за собою за ціною третіх торгів, однак станом на 26.04.2021р. відповідь не надійшла, та вирішив повернути виконавчий лист стягувачу.

Відповідно до ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин . Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

ОСОБА_4 засуджений 29.05.2012р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст 307, ч.2 ст 309, ч.2 ст 315, ч.1 ст 263, 70,71 КК України та остаточно призначено покарання 6 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією. Тобто в даному випадку особа звільняється від відбування додаткового покарання через 10 років. Вирок набрав законної сили 22.06.2012р.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015 року) ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

При цьому засуджений не ухилявся від виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки таке виконання не залежало від його волі, а винятково від дій органів та посадових осіб державної виконавчої служби, а також не скоював інших злочинів, тобто, відсутні підстави для зупинення чи переривання перебігу давності виконання вироку.

Відповідно до ст. 48 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 152 КВК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право суду на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед судом їх переконливості.

Питання звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, а також питання скасування арешту на майно засудженого, яке підлягало конфіскації, належать до питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, а тому дане питання підлягає вирішенню відповідно до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України (інші питання).

Враховуючи те, що встановлений законом строк давності виконання вироку в частині додаткового покарання у виді конфіскації майна закінчився, суд приходить до висновку про те, що можливо скасувати арешт та заборону відчуження, накладені на все майно засудженого, оскільки на цей час відпала потреба в застосуванні арешту зазначеного майна, і виконавче провадження вже закрите.

Керуючись ст.80 КК України, ст.ст. 170, 174, 537, 538, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Звільнити ОСОБА_4 , засудженого відповідно до вироку Інгулецького районного суду від 29.05.2012 в справі № 416/567/2012, провадження 1/416/103/2012, від відбування додаткового покарання у виді конфіскації належного йому майна, на підставі ст. 80 КК України.

Cкасувати арешт та заборону відчуження, накладене на все майно засудженого ОСОБА_4 , накладеного постановою державного виконавця Інгулецького ВДВС від 14.01.2013р., на підставі якої рішенням реєстратора Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2013р., було зареєстровано обтяження №4702357, яким було накладено арешт та заборону відчуження квартири, що належить ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1