Справа № 392/82/22
Провадження № 1-кп/392/136/22

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого: судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000476 від 28 жовтня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мала Виска, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 24 вересня 2021 року близько 11 години 00 хвилин, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , прийшли до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_7 , впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає та їхні злочинні дії не будуть ніким помічені, зайшли на територію за вищевказаною адресою, де діючи спільно, за допомогою металевого лому, який попередньо взяли із собою, відчинили вхідні двері до будинку та таким чином проникли до його середини. Перебуваючи в середині приміщення будинку, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 за допомогою лома демонтували плиту пічного опалення з двома наборами конфорок, вартість яких відповідно до висновку експерта № 3933 від 06.10.2021року, становить 750 грн. та помістили її до мішку. Однак, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки були виявлені місцевими жителями, відразу після того, як намагались вийти з викраденим майном та не мали реальної можливості розпорядитись ним.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечував щодо фактичних обставин кримінального правопорушення та пояснив, що 24.09.2021 року близько 11.00 год. йшов до своєї дівчини, по дорозі зустрів знайомого ОСОБА_8 . Останній попросив перенести з будинку його бабусі плиту пічного опалення, на що він погодився. ОСОБА_9 взяв металевий лом та вони пішли до будинку по АДРЕСА_2 за допомогою лома відчинив двері, потім, після демонтування, він допоміг положити плиту пічного опалення у мішок та хотіли винести її. Проте, приїхала поліція, яку викликали сусіди. Також зазначив, що не зупинився, коли побачив, що ОСОБА_10 відкрив двері за допомогою лома, оскільки той запевни його , що все нормально це будинок його бабусі, яка померла та він має повні права брати там майно. При цьому пояснив, що йому дуже соромно за свій вчинок. В силу відсутності життєвого досвіду та збігу обставин здійснив такий вчинок. Наголосив, що в подальшому має чіткі плани на життя, подав пакет документів на постійну візу, знає, де буде працювати за спеціальністю фармацевт. Просив вибачення, цілком зрозумів свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, запевняв та гарантував, що більше не постане перед судом в статусі обвинуваченого. Просив призначити покарання у виді штрафу.

Враховуючи те, що учасники провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням характеризуючих даних на особу, визнавши недоцільним вивчення письмових доказів у провадженні.

Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

З`ясувавши позиції прокурора, обвинуваченого та захисника адвоката, а також позицію потерпілого в наданій на адресу суду заяві, який зазначив, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просив призначити покарання на розсуд суду, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації досудовим слідством дій ОСОБА_3 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на умисний корисливий тяжкий злочин. Досліджуючи дані про особу, суд встановив, що ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання зарекомендував себе як зразковий громадянин, бере активну участь у громадському житті будинку, де проживає, проявив себе виключно позитивно, навчався в ПТУ №16 м. Мала Виска за професією: кухар, кондитер, закінчив Кіровоградський медичний фаховий коледж ім. Є.Й. Мухіна та у 2021 році здобув освітньо-кваліфікаційний рівень молодшого спеціаліста за спеціальністю «Фармація, промислова фармація», де за час навчання характеризувався позитивно. В період з 01.07.2021 року по 01.10.2021 року займався суспільно корисною роботою, а саме збірником молока від населення у ПП ОСОБА_11 , де за час роботи також характеризувався позитивно, з 2018 року по даний час займається волонтерською діяльністю по Маловисківському районі, допомагає воїнам АТО та їх сім`ям, має намір працювати за спеціальністю, подав повний пакет документів для відкриття робочої візи в республіці Чехія в рамках програми «Кваліфікований працівник» та на даний час очікує підтвердження від Міністерства внутрішніх справ Чеської Республіки, раніше в період з 05.10.2021 року по 17.12.2021 року за короткочасною візою з метою працевлаштування проходив іспитові терміни у різних роботодавців в Чеській республіці. Має зареєстроване постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи, батько обвинуваченого ОСОБА_12 01 січня 2002 року (ще до народження ОСОБА_3 ) був визнаний безвісно відсутнім та в подальшому оголошений померлим.(а.п. 67-99.) Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку у кабінеті психіатра та нарколога Маловисківської центральної районної лікарні не перебуває. (а.п.52-61). Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства (а.п.50).

Обставинами, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що засноване на належній критичній оцінці своєї поведінки та готовність нести, передбачене законом покарання, усвідомлення свої вини, крім того, обвинувачений з моменту вчинення правопорушення та в судовому засіданні надавав послідовні та вичерпні зізнавальні покази.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.66 КК України та п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого інші обставини:

- особа вперше притягується до кримінальної відповідальності (з урахуванням постанови від 01.11.2018 року у справі № 654/1966/15-к Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду);

- молодий вік обвинуваченого та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу випадкових обставин, оскільки в даному конкретному випадку молодий вік обвинуваченого виступив фактором відсутності необхідного життєвого досвіду та можливості миттєво прийняти правильне рішення та відмовитися на пропозицію ОСОБА_9 вчинити правопорушення, оскільки довіряв йому та був впевнений, що останній мав право забирати вказане майно, так як воно, за словами ОСОБА_9 належало його покійній бабусі (з урахуванням ухвали від 16 жовтня 2018 року у справі 159/3815/17 Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду виходячи з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року та Постанови від 3 лютого 2022 року у справі № 640/16016/15-к Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду);

- відсутність будь-якого корисливого мотиву, оскільки в судовому засіданні обвинувачений достеменно пояснив, що не мав жодних планів на предмет посягання пічну плиту, він не мав наміру її продавати чи здавати на металобрухт, та відповідно не мав наміру незаконного збагачення таким чином ( з урахуванням Постанови від 03.02.2022 року у справі № 753/22851/19 Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду).

Щодо обставин, відповідно до ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відзначає наступне.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті зазначено обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньої змовою.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
А тому, оскільки вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України та така ознака інкримінується обвинуваченому, суд приходить до висновку про відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при цьому покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Та крім того, в даному випадку суд керується статтею 68 КК України, що визначає засади призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення та за кримінальне правопорушення, вчинене у співучасті , та крім іншого, враховує ступінь здійснення кримінально протиправного наміру, характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Пункт 3 вказаної Постанови Пленуму, зазначає, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Пункт 8 вказаної Постанови Пленуму, зазначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК.

При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Пункт 14 вказаної Постанови Пленуму, зазначає, що судам необхідно мати на увазі, що штраф як основне й додаткове покарання призначається у випадках і в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Якщо санкція статті (санкція частини статті) не передбачає основного покарання у виді штрафу, він може бути призначений лише в порядку переходу до більш м`якого виду покарання за наявності підстав, передбачених ст. 69 КК.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 753/19121/19, категорично зазначив: «При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного.»

Судом враховується, що початковою метою перебування ОСОБА_3 на місці вчинення злочину було його бажання допомогти знайомому перенести до місця проживання останнього пічну плиту, яка має значну вагу, так як спочатку обвинувачений був впевнений, що ОСОБА_9 мав право забрату цю річ собі. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 не був ініціатором крадіжки, більш пасивний характер та ступень участі ОСОБА_3 у вчиненні замаху на крадіжку.

Вказані фактори та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину одразу після його вчинення, ті обставини, що злочином фактично не завдано матеріальної шкоди та потерпілий не має жодних претензій, оскільки йому повернуто плиту пічного опалення - є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд враховує наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнає вину та щиро кається, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин, зокрема в силу молодого віку та відсутності життєвого досвіду обвинувачений довірився ОСОБА_9 та прийшов допомогти йому перенести плиту, при цьому не мав будь-якого корисливого умислу, поведінку обвинуваченого після вчиненого, вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, крім того, судом враховується, що обвинувачений має виключно позитивні характеристики, а тому, суд вважає за можливе застосувати положення ст.69 КК України та, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі покарання, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у виді штрафу, у відповідності до приписів ч.2 ст.53 КК України, при цьому судом враховуються відомості про майновий стан обвинуваченого, ствердження сторони захисту під час виступу у судових дебатах про можливість обвинуваченого сплатити штраф у розмірі не більше однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також суд бере до уваги та погоджується із посиланням захисника адвоката на ту обставину, що саме такий вид покарання сприятиме наповненню державного бюджету України, та в подальшому такі кошти зможуть бути використані на потреби Збройних сил України.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 саме такого виду та розміру покарання буде справедливим, необхідним та достатнім і досягне мети не лише покарати останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази:

- верх плити пічного опалення, що передано на зберігання власнику ОСОБА_7 вважати повернутими законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Маловисківський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинувачен(ому)ій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий
ОСОБА_13