КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2022 задоволено клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та продовжено ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.02.2022 включно, без права внесення застави.

Встановлено, що для утримання підозрюваний ОСОБА_10 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі, зокрема у виді домашнього арешту у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, а у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, визначити розмір застави, який достатньою мірою зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не буде непомірним для нього та не перевищуватиме 250 000 гривень.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.
Підозрюваному не надано копію клопотання про продовження строкутримання під вартою з додатками до нього на рідній мові.

_______________________________________________________________________________________Справа №759/260/22 Слідчий суддя ОСОБА_12
Апеляційне провадження № 11-сс/824/1253/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Органом досудового розслідування не надано жодного доказу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
На переконання апелянта, ОСОБА_10 не вчиняв інкримінований злочин та не має жодного відношення до даного кримінального провадження.
Клопотання слідчого не містить належного обґрунтування неможливості застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Апелянт вказував на те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання у місті Києві, фактично є працевлаштованим, зокрема до затримання проходив стажування.
Також захисник звертав увагу на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний самостійно з`явився у судове засідання для розгляду клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що свідчить про відсутність наміру останнього переховуватися від органу досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Прокурор та захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.
Участь підозрюваного ОСОБА_11 у судовому засіданні у режимі відеоконференції ДУ "Київський слідчий ізолятор" не забезпечено.
26.05.2022 від захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 надійшло клопотання, в якому він просив розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаних осіб.
Вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002957 від 16.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 17.11.2021 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_11 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.11.2021 о 12 год. 46 хв. ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, однак недоведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.11.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.01.2022 включно, без права внесення застави.
04.01.2022 о 13 год. 55 хв. ОСОБА_9 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні умисних дій, які виразилися у сприянні вчиненню умисного вбивства, тобто шляхом надання порад, вказівок, засобів чи знарядь або усунення перешкод, сприяв вчиненню умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Постановою керівника Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_15 від 10.01.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002957 від 16.11.2021 до 3 місяців, тобто до 18.02.2022.
10.01.2022 слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.02.2022 включно.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12.01.2022 задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.02.2022 включно, без права внесення застави.

Встановлено, що для утримання підозрюваний ОСОБА_10 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_11 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_11 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (процесуальних) дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_11 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_11 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_16 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби або визначення застави у розмірі, що не перевищуватиме 250 000 гривень., колегія суддів не вбачає.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
Твердження захисника про те, що підозрюваному не надано копію клопотання про продовження строку тримання під вартою з додатками до нього на рідній мові, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
За правилами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.
Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють.

Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб. Переклад судових рішень та інших процесуальних документів кримінального провадження засвідчується підписом перекладача.
Як убачається з наведеного, положеннями чинного КПК України не передбачено обов`язку вручення перекладу усіх матеріалів досудового розслідування особам, які не володіють державною мовою.
Крім того, до клопотання слідчого долучено переклад на грузинську мову клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а.с. 8-13).
При цьому, відомостей про звернення ОСОБА_11 або його захисника до слідчого із клопотанням про переклад інших долучених до клопотання документів на рідну мову, матеріали справи не містять.
Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.
Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, зокрема те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання у місті Києві, фактично є працевлаштованим, а також на те, що підозрюваний самостійно з`явився у судове засідання для розгляду клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, проте не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатніми підставами для застосування щодо ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2022 року, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3