Справа № 352/2585/21
Провадження № 1-кп/352/123/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000260 від 06.11.2021 р. про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , неофіційно працюючого на приватних новобудовах, одруженого, утриманці відсутні, з середньою освітою, українця, громадянки України, військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався,якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, раніше судимого 05.04.2015 р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 186 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільненого з місць позбавлення волі 30.08.2021 р. по відбуттю покарання, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, у період часу з 18.10.2021 р. до 01.11.2021 р. у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою таємного викрадення з приміщення стодоли майна потерпілого ОСОБА_6 , прибув на території житлового господарства останнього, що розташоване по АДРЕСА_1

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 перебуваючи на території подвір`я потерпілого, підійшов до приміщення стодоли та через незачинені дерев`яні вхідні двері проник до її середини.

Продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на таємне заволодіння чужим майном та бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні стодоли таємно викрав шуруповерт голубого із чорним кольорів марки «Grand» ДЭ-1150/20FR вартістю 429,00 грн., шуруповерт сірого із чорним кольорів марки «Niteo Tools» №POJM190319 вартістю 473,00 грн. та малу болгарку чорного колору марки «Niteo Tools» №POJM190320 вартістю 728 грн., які знаходились на підлозі.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину скрився та розпорядилився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1630 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілим та односельчанами. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, а всі заподіяні потерпілому матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку

Потерпілий ОСОБА_6 подав суду письмову заяву, змістом якої стверджується, що ОСОБА_4 повністю відшкодував спричинену йому злочином шкоду, жодних претензій до останнього немає. Просить суд суворо обвинуваченого не карати та не призначати йому суворе покарання. Окрім того, просив кримінальне провадження розглядати за його відсутності.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду свої доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 3 КК України, так як він за повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні потерпілому своїми неправомірними діяннями збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілого щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній вкрай негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, працюючи займаються суспільно-корисною працею, одружений, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені пом`якшуючі обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним неправомірного діяння і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого норми ст.69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 185 ч. 3 КК України, проте у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Окрім того, застосовуючи до ОСОБА_4 норми ст. 69 КК України, суд приймає до уваги, що у будь-якому разі встановлені обставини, які пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним та несправедливим.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому, із застосуванням норм ст. 69 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

З набранням вироком законної сили, з метою його виконання, ОСОБА_4 затримати та взяти під варту. Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: шуруповерт голубого із чорним кольорів марки «Grand» ДЭ-1150/20FR, шуруповерт сірого із чорним кольорів марки «Niteo Tools» №POJM190319, болгарку чорного колору марки «Niteo Tools» №POJM190320 - повернути за приналежністю потерпілому ОСОБА_6 ; два сліди пальців рук зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 1372,62 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових витрат на проведення дактилоскопічної експертизи від 17.11.2021 р. за № СЕ-19/109-21/12475-Д.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7