Справа № 455/312/21
Провадження № 1-кп/455/52/2022
ВИРОК
Іменем України

04 квітня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Дрогобицька виправна колонія №40», кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 19.02.2021 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимого вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.06.2017 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.289 КК України до остаточного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 (три) роки, вироком Львівського апеляційного суду від 23.07.2021 року скасовано вирок Старосамбірського районного суду Львівської області в частині призначення покарання з випробуванням та призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна; -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за корисливі злочини на шлях виправлення не став та повторно вчинив грабіж. Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка», ТзОВ ТВК «Львівхолод», що знаходиться за адресою: м. Хирів вул. В.Стуса, №40 «б», Самбірського району Львівської області та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер свого діяння та його наслідки, із стелажу відділу алкогольних та слабоалкогольних напоїв вказаного магазину вчинив крадіжку однієї пляшки лікеру торгової марки «Єгермайстер», ємністю 0,5 л, та однієї пляшки енергетичного напою «Рево», ємністю 0,5 л, із стелажу відділу гастрономії вчинив крадіжку двох пачок вафель «Артек», печива «Bahlsen Hit Кокос», однієї пачки кави меленої торгової марки «Lavazza», та із відділу побутової хімії - дезодорант торгової марки «Old Spice», не розрахувавшись за які магазину «Рукавичка», та не реагуючи на вимогу продавця зазначеного магазину ОСОБА_5 про здійснення оплати за такі, вибіг за межі приміщення у «Рукавичка», чим спричинив магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 537,88 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, визнав повністю та пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, оголошеним прокурором, а також пояснив, що він 18.02.2021 року, близько 17 години 30 хвилин, зайшов в магазин «Рукавичка», що в м.Хирів, щоб купити товар, та із стелажу взяв пляшку лікеру «Єгермайстер», пляшку енергетичного напою «Рево», солодощі, пачку кави та дезодорант. На касі він хотів розрахуватися карткою, однак картка не спрацювала і він взяв товар і вийшов з магазину не розрахувавшись і не реагуючи на вимогу продавця про оплату. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати та визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів, про що подав письмову заяву.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 10.06.2021 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України проводити без його участі, претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на думку суду, а також 08.11.2021 року подав заяву, в якій просив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінальних правопорушень (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується добре, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною рецидив злочину, оскільки, як роз`яснено в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочину та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, якщо рецидив злочину утворює одночасно і повторність, що передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, то за ч. 4 ст. 67 КК України суд не може при призначенні покарання ще раз враховувати повторність або рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.
Аналізуючи вимоги ст. ст.50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також винного.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.186 КК України, - у виді позбавлення волі на підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 23.07.2021 року, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
Питання про речові докази вирішити в порядкуст. 100 КПК України.
Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.
Строк дії ухвали слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.03.2021 року про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків встановлено до 02.05.2021 року та під час клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило, підстав для їх застосування судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 23.07.2021 року призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування остаточного покарання ОСОБА_3 рахувати із часу фактичного затримання за вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 23.07.2021 року з 23.11.2021 року.
В строк відбування остаточного покарання зарахувати відбуте частково покарання за вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 23.07.2021 року за правилами ст.72 КК України, із розрахунку день за день, з 23.11.2021 року.
На підставі вироку колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 23.07.2021 року та ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03.01.2017 року до 21.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази, а саме:
інформацію, що міститься в записі відеоматеріалів, які зафіксовані камерами внутрішнього та зовнішнього відео спостереження в та біля приміщення магазину ТзОВ ТВК «Львівхолод» «Рукавичка», яке розташоване в м.Хирів по вул.Стуса, 40/б, та котра збережена на два DVD диски, які приєднані до матеріалів провадження залишити при справі;
одну пляшку лікеру торгової марки «Єгермайстер», ємністю 0,5 л, одну пляшку енергетичного напою «Рево», ємністю 0,5 л, дві пачки вафель «Артек», печиво «Bahlsen Hit Кокос», одну пачку кави меленої торгової марки «LAVAZZA» та дезодорант торгової марки «Old Spice» - вважати повернутими Товариству з обмеженою відповідальністю торгівельно виробнича компанія «Львівхолод», а саме магазину «Рукавичка».
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1