У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання, у якій зазначає, що 03.12.2021 року ним направлено до П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові слідчому ОСОБА_6 клопотання у якому просив:

- допитати лікарів ІТТ та УВП (№9) для встановлення обставин виявлення у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень і причин неповідомлення органів прокуратури в порядку п. 9.3 Правил внутрішнього розпорядку в ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ України;

- допитати очевидця ОСОБА_8 , який може підтвердити факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ;

- провести пред`явлення до впізнання тих працівників поліції, які знаходились у райвідділку поліції, щоб ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 могли впізнати хто саме наносив їм тілесні ушкодження;

- допитати експерта ОСОБА_10 , яка проводила медичне обстеження ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не у приміщенні сумдмеекспертизи. А прямо в поліції с. Оноківці;

- провести слідчий експеримент для того, щоб відтворити, яким чином відбувалися тортури ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 у райвідділку поліції с. Оноківці Ужгородського району та які методи використовували працівники поліції.

Вказує, що згідно постанови слідчого від 06.12.2021 року вказане клопотання задоволено частково, а саме: п. 2 та п. 4., по п.п. 1,3,5 відмовлено. Відмовляючи у задоволенні п.1 клопотання слідчий обгрунтував своє рішення тим, що в ході опитування не буде отримано жодних фактичних відомостей, однак висновки слідчого про ймовірну неможливість отримати фактичні дані є припущеннями, які мають бути перевірені шляхом допиту лікарів. Без їх допиту досудове розслідування не може вважатися таким, що проведено всебічного, повно і неупереджено. Відмовляючи у задоволенні клопотання в частині пред`явлення до впізнання та проведення слідчого експерименту слідчий вказує на те, що пройшов тривалий час і слідча дія не може привести до отримання доказів. Проте, таке обгрунтування є попереднім припущенням слідчого, яке він не намагається перевірити, тобто свідомо ухиляється від проведення слідчий дій, які необхідні для всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування. На ці недоліки досудового слідства у 2020 році було вказано слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/14776/19, згідно якої скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 0000106.

А тому просить скасувати постанову слідчого від 06.12.2021 року в частині відмови у задоволенні клопотання по п.п. 1,3,5 та зобов"язати слідчого розглянути, в порядку ст. 220 КПК України, клопотання адвоката в частині зазначених вимог.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений. Подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, зазначивши, що вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Слідчий П"ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_11 в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 03.12.2021 року адвокатом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ТУ ДБР у м. Львові подано клоотання щодо проведення ряду слідчих дій.

Згідно з положеннями п.7 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого або прокурора про відмову у задоволенні клопотанні про проведення слідчих дій, може бути оскаржено особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК сторона захисту, потерпілий має право збирати докази в тому числі й шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, що сприяє захисту прав та законних інтересів сторони захисту у кримінальному провадженні та забезпечує дотримання вимог такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність, відповідно до якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК (ч. 2 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Згідно з постановою слідчого П"ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_12 від 06.12.2021 року клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: в частині допиту ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності сторін, положення кримінально-процесуального закону надають потерпілим право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту чи потерпілого визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.
Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про місце і час прийняття постанови, прізвища, ім`я, по - батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення, місце та час його виконання, особу, якій належить виконати постанову, можливість та порядок оскарження постанови.
Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам.
Зокрема, у оскаржуваній постанові зазначено відомості про зміст обставин, які є підстави для прийняття постанови, наведено мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч.5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

У відповідності з Наказом Міністерства внутрішніх справ України №570 від 06.07.2017 року, слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень. Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, крім випадків, коли законом передбачено винесення рішення слідчого судді, суду або згода прокурора чи погодження керівника слідчого підрозділу або якщо рішення про його проведення приймає виключно прокурор, і є відповідальним за законне та своєчасне виконання цих рішень.

Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

На думку слідчого судді, слідчий під час розгляду заявленого йому клопотання, як посадова особа органу досудового розслідування, будучи самостійним у своїй професійній діяльності та особою якій відомі всі обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, виконуючи свої професійні обов`язки, належним чином обґрунтував прийняте ним рішення та дав йому належну правову оцінку.

З наведених підстав слідчий суддя вважає необгрунтованим посилання на констатацію слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду в ухвалі від 29.05.2020 року у справі № 308/14776/19, за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000106, непроведення у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження допиту лікарів, які оглядали ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в Ужгородській районній лікарні, допиту очевидця події ОСОБА_8 , а також таких слідчих дій як пред"явлення для впізнання з потерпілими та слідчого експерименту.

Слідчий суддя зазначає, що встановлення факту невиконання окремих слідчих дій слугувало підставою для скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження, але не може вважатися вказівкою на беззаперечне виконання слідчим, вказаних слідчих дій.

Питання щодо недотримання слідчим вимог щодо всебічного, повного і об"єктивного досудового розслідування може бути предметом розгляду під час оскарження постанови про закриття кримінального провадження або під час судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

В ході розгляду справи слідчим суддею встановлено, що оскаржувана постанова слідчого винесена з дотриманням вимог КПК України, у такій зазначено обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийнятого рішення і такі узгоджуються з відповідними положеннями кримінально-процесуального закону, а тому підстав для скасування постанови слідчого П"ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_12 від 06.12.2021 року про часткову відмову у задоволенні клопотання, немає.

Керуючись ст. ст. 9, 93, 220, 223, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову слідчого П"ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_12 про часткову відмову у задоволенні клопотання від 06.12.2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1