Справа № 369/4620/19
Провадження № 1-кп/369/245/22
В И Р О К
іменем України
08.07.22 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000436 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

Обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000436, складеним слідчим Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 і затвердженим 09.04.2019 року прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 , ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_8 24.01.2019 року близько 13 години, діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою особою (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , діючи спільно, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення шляхом вільного доступу з невстановленою особою зайшли до майстерні, що знаходиться на першому поверсі вищевказаного житлового будинку, після чого ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 та зв`язав останньому пластиковим хомутом руки.

Після чого, ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , відкрито почав викрадати з майстерні інструменти, які на праві власності належать ОСОБА_6 , а саме згідно висновку експерта № 933 від 22.03.2019 року болгарку марки «texac TA-01-411» вартістю 575,54 грн., перфоратор марки «Interpool DT-0107» вартістю 424,10 грн., ноутбук марки «Acer Emachines» серії Е728/Е528 вартістю 2700 грн., набір ключів, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, які поклав до паперової коробки та виніс до свого автомобіля марки «Fiat Tipo», д/н НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_8 з невстановленою досудовим розслідуванням особою, із місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку згідно висновку експерта від 22.03.2019 року на суму 3699,64 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 суду повідомив, що матір знайшла мобільний номер, за який викликала майстра та віддала в ремонт пральну машинку, ремонтував пральну машинку ОСОБА_12 , через тиждень повернув її як відремонтовану, проте пральна машинка пропрацювала деякий час і зламалась, а коли матір почала телефонувати ОСОБА_12 , його телефон не відповідав. Коли звернулись до іншого майстра, то той відповів, що пральна машинка не відремонтована належним чином. В мережі Інтернет ОСОБА_13 знайшов телефон майстра пральних машинок на ім`я ОСОБА_12 , з яким домовився про зустріч. При зустрічі, на яку він поїхав разом з матір`ю, цей ОСОБА_12 і виявився тим майстром, який неякісно відремонтував побутову техніку, тому з ним вийшла розмова на підвищених тонах, оскільки останній вказав, що він не буде ремонтувати нічого, так як закінчився гарантійний строк тих, робіт, які він виконав, проте власник ремонтної майстерні проблему вирішив і пральну машинку взяли знову в ремонт.

В двадцятих числах січня 2019 року ОСОБА_14 приїхав до майстерні з ремонту, яка розташована по АДРЕСА_2 , де був робітник ОСОБА_15 , який прибирав територію. В присутності ОСОБА_16 забрав пральну машинку, більше нічого не забирав, руки ОСОБА_15 нічим не зв`язував.

Про те, що матері телефонував ОСОБА_17 та вимагав повернути якісь речі, він не знав та матір про такі розмови не повідомляла.

У висунутому обвинуваченні просив його виправдати, також просив врахувати, що він зайняв активну громадську позицію після вторгнення російських військ на територію України, став на захист Батьківщини, уклав контракт добровольця територіальної оборони.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що в січні 2019 року він неофіційно працював майстром з ремонту пральних машин по АДРЕСА_2 . У нього був напарник ОСОБА_18 . Матір ОСОБА_8 звернулась за ремонтом пральної машинки, потім були моменти зі справністю цієї машинки, він зустрічався з ОСОБА_14 та його матір`ю. Після ремонту виписав гарантійний талон, проте через місяців сім ця машинка не працювала. Взяли цю машинку на повторний ремонт, замовник повинен був забрати відремонтовану пральну машинки, здзвонившись попередньо. Проте ОСОБА_14 не телефонував, а приїхав з кимось, вдарив ОСОБА_19 кулаком в обличчя, ОСОБА_20 зв`язали, після чого ОСОБА_14 забрав відремонтовану пральну машину та електроінструмент і ноутбук, який належить ОСОБА_17 . Про побиття знає від ОСОБА_11 . Ключі від ремонтної майстерні мав він та ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_21 суду повідомила, що у неї поламалась пральна машинка, телефон майстра з ремонту знайшла в об`явах, майстер забрав пральну машинку, взяв близько 3500 грн. за ремонт, повернув пральну машинку як відремонтовану, але вона через тиждень знову зламалась, коли вона намагалась додзвонитися тому, хто ремонтував пральну машинку, той майстер на дзвінки не відповідав, тому вона звернулась до іншого майстра, який сказав, що, напевно, машинку і не ремонтували. Майстра, якому заплатила гроші за ремонт, вона набрала з іншого номеру телефону і він відповів, після чого син ОСОБА_13 відвіз пральну машинку в ремонт вдруге.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що він товариш ОСОБА_22 , у січні 2019 року він допомагав ОСОБА_17 в ремонті пральних машин; ОСОБА_20 знав, що повинен був приїхати власник за відремонтованою пральною машинкою; до ремонтної майстерні приїхав ОСОБА_13 ще з одним молодим хлопцем, до цього він бачив ОСОБА_23 один раз, коли той розмовляв з ОСОБА_17 про ремонт пральної машини. ОСОБА_13 наказав підключити пральну машинку, у чому ОСОБА_20 відмовив, так як не мав на це дозволу ОСОБА_17 . На відмову отримав удар в обличчя від ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_20 підключив пральну машинку. В подальшому, ОСОБА_14 пластиковим хомутом зв`язав ОСОБА_20 руки та наказав лежати. Побоюючись за своє життя, ОСОБА_20 виконав вказівку, після чого ОСОБА_14 почав ходити по приміщенню, також ОСОБА_20 бачив, що ОСОБА_14 забрав ноутбук та ключі, після чого чимось смердючим почав обливати приміщення, інша особа весь час перебувала при вході в приміщення. Після всього ОСОБА_14 зняв хомут з рук ОСОБА_20 та сказав йому відключити пральну машинку, ОСОБА_20 відключив пральну машинку та втік з приміщення майстерні.

Під час проведення слідчого експерименту 22.03.2019 року свідок ОСОБА_11 надав пояснення з приводу подій, які мали місце в ремонтній майстерні (а.с. 131-134), за результатами слідчого експерименту була складена фототаблиця, яка інформативного значення не має за відсутності прив`язки до адреси на місцевості (а.с. 135-136).

З досліджених письмових доказів сторони обвинувачення слідує, що відомості до ЄРДР були внесені 25.01.2019 року (а.с. 40) за заявою ОСОБА_11 , в якій він повідомив, що 24.01.2019 року чоловік на ім`я ОСОБА_24 з іншим невідомим нанесли йому незначні тілесні ушкодження, коли він перебував у майстерні за адресою АДРЕСА_3 та відкрито заволоділи перфоратором, болгаркою, ноутбуком та іншими дрібними інструментами, чим завдали матеріального збитку (а.с. 43-44).

Разом з тим, ОСОБА_6 зателефонував 25.01.2019 року о 10.42 на спецлінію «102» та повідомив, що вчора, 24.01.2019 року о 12-12.40 відомі побили чоловіка, якому зв`язали стяжками руки, обливали бензином, били, забрали ноутбук, болгарку, перфоратор, набір інструментів, пральну машинку, такі дії вчинив ОСОБА_14 , потерпілий ОСОБА_18 , також вказав, що він раніше не повідомляв про скоєне, так як ситуацію намагався вирішити самостійно, потерпілий знаходиться вдома, швидка медична допомога непотрібна, більше інформації надасть на місці, так як знає, де можуть перебувати злочинці (а.с. 41-42).

Приміщення ремонтної майстерні було оглянуто 25.01.2019 року з дозволу ОСОБА_6 (а.с. 45) за відсутності жодних документів про те, що ОСОБА_6 являється власником чи користувачем даного приміщення, під час огляду було вилучено пошкоджений пластиковий хомут та сліди бурого кольору на підлозі, схожі на кров (а.с. 46-58).

На підтвердження належності потерпілому ОСОБА_6 ноутбуку останній надав копію з двох аркушів «краткое руководство» з графічним зображенням ноутбуку «Emachines» серії Е728/Е528 (ас. 61-62).
ОСОБА_8 був затриманий 25.01.2019 року, при затриманні викрадених речей ОСОБА_6 вилучено не було (а.с. 64-67).
Про затримання ОСОБА_8 було повідомлено Центр з надання безоплатної вторинної допомоги (а.с.70) та затриманому ОСОБА_8 о 21.57 25.01.2019 року було призначено захисника ОСОБА_25 (а.с. 71).

25.01.2019 року з 23.20 до 23.41 за участю ОСОБА_8 було проведено впізнання, за результатами якого ОСОБА_11 серед чотирьох осіб впізнав ОСОБА_8 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження, зв`язала хомутом руки та відкрито викрали з майстерні, що за адресою: АДРЕСА_2 , електроінструменти на ноутбук (ас. 72-76).

Також будь-яких заборонених речей, а також речей ОСОБА_6 , не було вилучено під час огляду автомобіля ОСОБА_8 «Fiat Tipo», проведеного 01.02.2019 року (а.с. 91-93).

Вартість майна ОСОБА_6 визначено на підставі копії звіту про фактичні затрати на проведення експертизи № 993 від 22.03.2019 року (а.с. 98-102), оригінал висновку прокурором не наданий.

Постановою від 20.03.2019 року слідчого СВ Києво-Святошинського ВП у визнанні ОСОБА_11 потерпілим відмовлено, оскільки він не є матеріально-відповідальною особою та матеріальна шкода йому не завдана (а.с 112).

Постановою від 22.03.2019 року прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури з кримінального провадження № 000436 від 25.01.2019 року виділено матеріали та зареєстровано в ЄРДР за № 0001354 щодо особи, яка разом зі ОСОБА_8 відкрито заволоділа майном ОСОБА_6 (а.с. 113-114), разом з тим під час дослідження доказів протягом трьох років процесуальними керівниками, які брали участь у розгляді справи, результати досудового розслідування у виділеному провадженні повідомлені не були.

За результатами судового провадження прокурор вважала доведеним вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та орієнтувала суд на призначення покарання останньому у виді позбавлення волі з випробуванням.

Захисник доводив, що ОСОБА_8 підлягає виправданню, оскільки докази, надані стороною обвинувачення, не доводять винуватість його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки зібрані з порушенням норм кримінально-процесуального закону, а тому не можуть бути використані як докази в розумінні ст. ст. 84, 85, 86 КПК України.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши документи, створивши сторонам кримінального провадження рівні умови доказування, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись законом та своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, прийшов до висновку, що під час судового провадження прокурором не доведено, що 24.01.2019 року близько 13 години ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб відкрито викрав належні ОСОБА_6 болгарку марки «texac TA-01-411» вартістю 575,54 грн., перфоратор марки «Interpool DT-0107» вартістю 424,10 грн., ноутбук марки «Acer Emachines» серії Е728/Е528 вартістю 2700 грн., набір ключів, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 стороною обвинувачення були надані письмові документи: протокол прийняття заяви у ОСОБА_11 , рапорт про отримання повідомлення від ОСОБА_6 , заява ОСОБА_6 про добровільну згоду на огляд приміщення ремонтної майстерні, протокол огляду приміщення майстерні, заява потерпілого ОСОБА_6 про залучення до провадження у якості потерпілого, два аркуші «краткого руководства», протокол затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України, протокол пред`явлення для впізнання за участю ОСОБА_11 , повідомлення про підозру від 26.01.2019 року, протокол огляду речового доказу пластикового хомута та постанова про визнання його речовим доказом, протокол огляду автомобіля «Фіат Тіпо», д/н НОМЕР_1 , та постанова про визнання вказаного транспортного засобу речовим доказом, ухвала слідчого судді від 14.03.2019 року про призначення товарознавчої експертизи та копію висновку експерта ОСОБА_26 № 933, постанова від 20.032019 року слідчого про відмову ОСОБА_11 у визнанні потерпілим, постанова від 22.03.2019 року прокурор про виділення матеріалів досудового розслідування, протокол слідчого експерименту від 22.03.2019 року за участю ОСОБА_11 , а також прокурором було забезпечено прибуття свідка ОСОБА_11 .

Суд звертає увагу, що суб`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом, а кваліфікуюча ознака грабежу за попередньою змовою групо осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення.
Проте, під час розгляду справи в суді не здобуто доказів того, що 24.01.2019 року ОСОБА_13 прибув до ремонтної майстерні саме з метою заволодіння майном ОСОБА_22 , та таке заволодіння майном мав намір вчинити ще з однією особою, з якою попередньо домовився про спільне вчинення дій. Відсутність протягом трьох років результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001354 щодо особи, яка спільно з ОСОБА_8 відкрито заволоділа майно ОСОБА_6 , свідчить на користь того, що ця кваліфікуюча ознака залишилась припущенням сторони обвинувачення.

При цьому, предметом грабежу є майно, яке має певну цінність і є чужим для винної особи. Виходячи з вартості майна, визначається вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, які відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, та цей обов`язок частиною 1 статті 92 КПК України покладено на прокурора, а в даному кримінальному провадженні і на потерпілого.
Разом з тим, ні стороною обвинувачення, ні потерпілим суду не надано доказів того, що болгарка марки «texac TA-01-411», перфоратор марки «Interpool DT-0107», ноутбук марки «Acer Emachines» серії Е728/Е528, були у власності ОСОБА_6 , станом на 24.01.2019 року зберігались у ремонтній майстерні по АДРЕСА_2 , та саме це майно вибуло з власності потерпілого за обставин, які вказані в обвинувальному акті.

Крім того, під час судового провадження стороною обвинувачення не надано оригіналу висновку № 993 експерта ОСОБА_26 , що є обов`язком прокурора в силу ч. 3 ст. 99 КПК України, а з тексту копії вказаного висновку слідує, що оцінка майна проведена за фізичної його відсутності шляхом порівняльного аналізу з аналогічними товарами на ринку. За наведеного такий доказ вартості майна на підставі ст. 85 КПК України визнається судом неналежним доказом.

Також, оцінюючи докази сторони обвинувачення, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист.
В силу вказаної норми кримінального закону суд на підставі п. 1 ст. 87 КПК України визнає недопустимим протокол впізнання, проведений 25.01.2019 року з 23.20 до 23.41 за участю заявника ОСОБА_11 , оскільки таке впізнання, в якому брав участь затриманий о 23.10 25.01.2019 року ОСОБА_8 , було проведено з порушенням права затриманого ОСОБА_8 на захист, оскільки впізнання відбулось без захисника ОСОБА_25 , який був уповноважений на здійснення захисту дорученням № 288, виданим о 21.35 25.01.2019 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги у Київській області.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Разом з тим, слідчий експеримент, проведений 22.03.2019 року за участю свідка ОСОБА_11 , містить довільні пояснення ОСОБА_20 з приводу подій, які мали місце в ремонтній майстерні. Оскільки при наданні таких показань свідок ОСОБА_11 не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, тому протокол слідчого експерименту від 22.03.2019 року за участю свідка ОСОБА_11 на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України визнається судом недопустимим доказом як такий, що отриманий з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом.

Отже, за відсутності доказів про умисел ОСОБА_8 на вчинення грабежу, за відсутності доказів попередньої змови на вчинення грабежу, за відсутності доказів розміру шкоди, завданої ОСОБА_6 та наявності в останнього майна, про яке він заявляє, як про викрадене, показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 , а також протокол огляду ремонтної майстерні, не являється належними і допустимими доказами того, що в діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доводе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У зв`язку з встановленим за результатами судового провадження ОСОБА_8 підлягає виправданню за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 суд залишає без розгляду.

Керуючись ст. ст. 128, 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і виправдати за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення зі ОСОБА_8 3699,64 грн. залишити без розгляду.

Речові докази:

-пластиковий хомут, який переданий до кімнати зберігання речових доказів Бучанського РУП (Києво-Святошинського ВП) ГУ НП в Київській області, - знищити;

-автомобіль марки «Fiat Tipo», д/н НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_27