печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала клопотання, адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Банк», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року № 757/47954/21-к у кримінальному провадженні № 000682 від 27.08.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Агро Банк» звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року №757/47954/21-к у кримінальному провадженні № 000682 від 27.08.2020 року, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0013; :02:002:0023; :02:002:0018; :09:002:0015; :09:002:0063; :09:002:0017; :09:002:0038; :09:002:0043; :09:002:0064; :09:002:0031; :09:002:0041; :09:002:0027; :09:002:0034; :09:002:0037; :09:002:0049; :09:002:0058; :09:002:0025; :09:002:0011; :09:002:0048; :09:002:0028; :09:002:0045; :09:002:0021; :09:002:0020; :09:002:0036; :09:002:0057; :09:002:0032; :09:002:0040; :09:002:0019; :09:038:0002; :09:002:0010; :09:002:0046, який полягає у забороні реєстрації права власності, зміни власника, відчуження вказаних ділянок, передачі земельних ділянок в заставу, іпотеку або поділу, об`єднання, зміни кадастрових номерів земельних ділянок.

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження був застосований без достатніх підстав. За вісім місяців жодній особі про підозру не повідомлено. Вищевказані земельні ділянки були придбані ТОВ «Агро Банк» на підставі договорів купівлі-продажу із їх власниками , при цьому право власності на ці земельні ділянки у продавців було зареєстровано відповідно до чинного законодавства. За придбані земельні ділянки товариством було сплачено грошові кошти. Жодна із угод купівлі-продажу, укладених ТОВ «Агро Банк» з продавцями вищевказаних земельних ділянок у встановлено законом порядку скасована не була.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вказане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, у своїх письмових запереченнях зазначила, що вказані земельні ділянки згідно матеріалів досудового розслідування належать до земель, неправомірно вилучених у державного підприємства та обернутих на користь фізичних осіб, у зв`язку з чим постановою прокурора від 07.09.2021р. вказані земельні ділянки визнані речовими доказами як об`єкти кримінально протиправних дій, набуті неправомірним шляхом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Заслухавши думку заявника, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань знаходиться кримінальне провадження № 000682 від 27.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст.358, ч. 2 ст. 364 КК України.

Під час проведення досудового розслідування досліджуються, зокрема, обставини неправомірного вилучення у Державного підприємства «Дослідне господарство «Дніпро» Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України» земель сільськогосподарського призначення, що перебували у його постійному користуванні, за сприяння службових осіб Держгеокадастру, та подальшого заволодіння зазначеними земельними ділянками групою осіб за попередньою змовою.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на майно та накладено арешт на земельні ділянки, розташовані на території Дніпропетровської області, зокрема з наступними кадастровими номерами: :02:002:0013; :02:002:0023; :02:002:0018; :09:002:0015; :09:002:0063; :09:002:0017; :09:002:0038; :09:002:0043; :09:002:0064; :09:002:0031; :09:002:0041; :09:002:0027; :09:002:0034; :09:002:0037; :09:002:0049; :09:002:0058; :09:002:0025; :09:002:0011; :09:002:0048; :09:002:0028; :09:002:0045; :09:002:0021; :09:002:0020; :09:002:0036; :09:002:0057; :09:002:0032; :09:002:0040; :09:002:0019; :09:038:0002; :09:002:0010; :09:002:0046, який полягає у забороні реєстрації права власності, зміни власника, відчуження вказаних ділянок, передачі земельних ділянок в заставу, іпотеку або поділу, об`єднання, зміни кадастрових номерів земельних ділянок.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року вбачається, що при накладенні арешту останній керувався тим, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є об`єктом протиправного посягання, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування того, що необхідність арешту вказаного майна на теперішній час відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

Так, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Банк», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року № 757/47954/21-к у кримінальному провадженні № 000682 від 27.08.2020 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1