Справа № 522/1563/22
Провадження по справі № 1-кп/522/302/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000733 від 26 листопада 2021 року на підставі обвинувальних актів стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.06.2005 Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року п/в, ст. 75, 104 КК України -1 рік і/с;

-27.01.2006 Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 69, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 1 місяця п/в;

-19.11.2008 Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 187, п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України до 7 років п/в;

-19.12.2016 Суворовським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років п/в, ст. 75 КК України - 3 роки і/с;

-23.10.2021 Київським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
адвоката обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
26.11.2021 року біля 16:45, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні диспетчерської станції «Херсонський сквер», розташованої по вул. Балківська кут вул. Маринеска в м. Одесі, побачивши, що у приміщенні станції немає відвідувачів та перебуває лише продавець, дістав з кишені одягненої на ньому одежі сльозогінний газовий балон, марку та модель якого не встановлено, та підійшов до продавця квитків громадського електротранспорту ОСОБА_6 .
Далі, перебуваючи біля ОСОБА_6 , з метою подолання опору останньої, ОСОБА_3 за допомогою сльозогінного газового балону, бризнув в обличчя ОСОБА_6 сльозогінну речовину, спричинивши тим самим потерпілій насильство, небезпечне для її життя та здоров`я.
Після чого, подолавши опір потерпілої, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, умисно та з корисливих мотивів, заволодів належним ОСОБА_6 мобільним телефоном торгової марки «Samsung», моделі «Galaxy А71», в корпусі сірого кольору, вартістю 10000 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє.
Умисно заволодівши, шляхом відкритого нападу із застосуванням насильства, мобільним телефоном ОСОБА_6 , ОСОБА_3 покинув місце вчиненого ним кримінального правопорушення, майном потерпілої розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив останній матеріальний збиток у вказаному розмірі.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому злочині щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати, так як він хворіє на тяжкі захворювання та має неповнолітню дитину.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву щодо розгляду справи за її відсутності та відсутності матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Відповідно до п.9,10 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.
Застосування до потерпілого без його згоди наркотичних засобів, психотропних, отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за частиною другою статті 186 КК або за відповідною частиною статті 187 КК України.
Так, в ході судового розгляду кримінального провадження за результатами дослідження доказів у кримінальному провадженні, зокрема показань обвинуваченого, встановлено, що вчинення даного злочину було поєднане із застосуванням насильства, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, так як при здійсненні відкритого викрадення майна потерпілого, обвинувачений застосував газовий балон, який він розчинив в обличчя потерпілої, що призвело до опіку очей потерпілої, тобто обвинувачений розумів, що може заподіяти наслідки у виді тілесних ушкоджень більшої тяжкості.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України,- не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд вважає, що виправлення підсудного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .
Судом також враховуються рекомендації викладені в п. 25 постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з якими при застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.
Цивільний позов,- відсутній.
Судові витрати,- відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2021 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 10 (десяти) днів позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання засудженому обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 29.11.2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 27.11.2021 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити без змін, після набрання рішенням чинності,- скасувати.
Речові докази по даному кримінальному провадженню:
-шапку темного кольору, чоловічу куртку темного кольору розміром «XL», на якій зображено написи «Champion AUTHENTIC ATHLETIC APPAREL», чоловічі штани чорного кольору, на яких зображено напис «ЯСТРЕБЬ», чоловічі кросівки червоного кольору, розміром «40», на яких зображений логотип фірми «Nike», - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю;
- мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі «Galaxy А71», в корпусі сірого кольору, наданий потерпілій ОСОБА_6 під розписку- вважати повернутим потерпілій за належністю.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

23.05.2022