ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/662/22 Справа № 185/2994/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Москва Російської Федерації, який не працює, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 21:35 год. 19 червня 2022 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також вказує, що з огляду на тяжкість вчиненого злочину є доведеними ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме, переховування від органів слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, а отже менш суворий запобіжний захід не забезпечить покладені на нього процесуальні обов`язки.
При цьому прийнято до уваги, що ОСОБА_11 не має офіційного місця роботи, має певні соціальні зв`язки, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою собою, протиправні дії вчинив щодо своєї матері.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що заявлені ризики стороною обвинувачення не доведені, оскільки до суду не було надано жодних доказів їх існування, при цьому вказує, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, застосування якого має бути виправданим, проте прокурором не було доведено неможливості застосування до підозрюваного більш-м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що судом належним чином не було враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання в м. Павлоград, має родину, одружений та двох дітей на утриманні, відповідно до характеристики позитивно характеризується, а тому вважає, що обраний запобіжний захід є несправедливим

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.
Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 21 квітня 2022 року; протоколом затримання підозрюваного від 21.04.2022 року; повідомленням про підозру у вчиненні злочину від 22.04.2022 року; протоколами допитів свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; протоколом допиту підозрюваного від 22.04.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2022 року.

З наведених обставин, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато лише 21 квітня 2022 року, а отже перебуває на ранньому етапі, та органу досудового розслідування необхідно провести слідчі дії за участю свідків, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує. У подальшому, після вчинення вказаних слідчих дій, доцільність подальшого тримання підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду у встановленому процесуальним законом порядку.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній небезпідставно підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом здійснення впливу на свідків та переховування. Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, легального джерела доходу не має, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей і в силу ст. 89 КК України раніше не судимим, проте вказані дані не свідчать про неможливість реалізації останнім вищенаведених ризиків та забезпечення його належної процесуальної поведінки в інший спосіб.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. При цьому судом були належним чином враховані характиризуючі дані стосовно підозрюваного ОСОБА_8 і їм надана відповідна оцінка.
Колегія суддів вважає за необхідне додатково зазначити, що ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, до моменту їх реалізації, за своєю природою є грунтовним припущенням про ймовірність вчинення підозрюваним/обвинуваченим відповідних дій, та їх наявність у кожному випадку оцінюється слідчим суддею або судом залежно від встановлених щодо конкретної особи обставин, які мають значення та підлягають врахуванню.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4