01.08.2022 Справа № 756/5730/22
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/5730/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.08.2022 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Оболонського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення,
в с т а н о в и в:

28.07.2022 до провадження слідчого судді ОСОБА_1 , на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді, надійшла вищевказана скарга в порядку ст. 303 КПК України, яка передана слідчому судді 29.07.2022.
Вивчивши матеріали скарги, слідчим суддею встановлено, що особа, яка звернулась зі скаргою просить:
зобов`язати слідчого Оболонського УП ГУНП у м. Києві відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до ЄРДР відповідні дані за моєю заявою від 01.07.2022 №З-1617 та розпочати досудове розслідування.
Системний аналіз положень КПК України дає підстави вважати, що скарга, з якою звернулась ОСОБА_2 до слідчого судді, не може бути предметом розгляду та підлягає поверненню з підстав, передбачених ст. 304 КПК України, з огляду на наступне.
Як вбачається із змісту скарги, 01.07.2022 ОСОБА_2 звернулась до Оболонського УП ГУНП у м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, яка була зареєстрована за вх. №З-1617.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється положеннями § 1 Глави 26 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 цього Кодексу слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
У роз`ясненнях, що містяться в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 №9-49/0/4-17, зазначається про те, що 10-денний строк, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, на звернення особи зі скаргою на бездіяльність слідчого починається з моменту вчинення такої бездіяльності, за виключенням триваючої бездіяльності, до якої відноситься неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні.
Тобто, така бездіяльність, як порушення вимог ст. 214 КПК України, має встановлений цим Кодексом строк в межах якого особа може подати скаргу до слідчого судді та така бездіяльність не вважається триваючою.
Початок обчислення строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, на противагу тому, що строк подання скарги на постанову слідчого, дізнавача, прокурора починається з дня отримання особою її копії.
Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій її прийняття (ч. 1 ст. 116 КПК України).
28.07.2022 ОСОБА_2 , отримавши 22.07.2022 засобами поштового зв`язку лист від Оболонського УП ГУНП у м. Києві, відповідно до якого заявника повідомлено, що її заява від 01.07.2022 розглянута та про можливість звернення з будь-яких питань до дільничного офіцера поліції, звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Оболонського УП ГУНП у м. Києві в порядку ст. 303 КПК України, тобто з пропуском десятиденного строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, не порушуючи при цьому перед слідчим суддею питання про поновлення строку для подачі скарги та не вказуючи поважних причин його пропуску.
Оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР могло мати місце протягом 10 днів з дня отримання заяви уповноваженою особою Оболонського УП ГУНП у м. Києві на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, а відтак посилання заявника на лист органу досудового розслідування, який він отримав, є безпідставним.
Доказів на підтвердження обставин наявності перешкод для звернення до суду з метою реалізації права на оскарження згідно ст. 303 КПК України у термін, визначений кримінальним процесуальним законодавством, у скарзі не долучено та не вказано. Враховуючи вищевикладене, підстав для поновлення процесуального строку на подачу скарги не вбачається.
При цьому, як передбачено ч. 5 ст. 9 КПК України, ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №19064V «Про міжнародні договори України», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Так, у рішенні по справі «Беллет проти Франції» від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд із огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна маги чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Разом з тим, право на суд одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975; «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 20.06.2011), не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення у справах «Мельник проти України» від 28.03.2006, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001).
Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним (постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №705/5060/18 (провадження №61-3331св19).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо є поданою після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Керуючись статтями 116, 214, 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Оболонського УП ГУНП у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, повернути особі, яка її подала.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1