ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1190/22 Справа № 183/2393/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000244 про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Телковичі, Володимирецького району, Рівненської області, громадянина України, українця, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді номера обслуги мінометного розрахунку другого мінометного взводу, другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», не одруженого, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою до 30 липня 2022 року включно із визначенням застави у виді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 гривень.
Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В апеляції:
- адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що наказ Заступника командира в/ч НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення капітана ОСОБА_9 ,, в невиконанні якого, згідно повідомлення підозрюється ОСОБА_6 , ніяк не може вважатись таким, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 35 Статуту внутрішньої служби збройних сил України, згідно якого наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення. Вказана обставина є підставою для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відсутність в його діях складу злочину, що в свою чергу свідчить про відсутність у слідчого судді підстав для застосування щодо ОСОБА_6 будь-якого запобіжного заходу.
Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені та продовжують існувати. Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, на даний час продовжують існувати ризики переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, а також враховуючи, що підозрюваний є військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині.
Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри з огляду на те, що наказ був незрозумілим та стану здоров`я ОСОБА_6 , тому останній не міг його виконати, зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у виді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 гривень, враховуючи отримання підозрюваним постійного, систематичного доходу під час проходження служби в Збройних Силах України, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки таке рішення в повній мірі відповідає нормам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам кримінального провадження, в тому числі і є достатнім та необхідним для запобігання визначених судом ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000244 про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4