Справа № 127/2750/22
Провадження № 1-кп/127/53/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у об`єднаному кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено 21.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває об`єднанане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи наступним. Прокурором у клопотанні зазначено, що існують обґрунтовані підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, інкриміновані йому злочини вчинено під час відбування покарання у виді позбавлення волі, соціальні зв`язки, що мали б стримуючий позитивний вплив на його поведінку відсутні, житель іншого регіону, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання, а під загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також прокурор звернув увагу суду, що перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу обвинувачений може незаконно впливати на свідків, інших причетних осіб, переховуватися від суду, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням положень ст. 183, ст. 182 КПК України, прокурор просила суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме в розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прокурор зазначив, що застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з наступних підстав. На переконання сторони захисту дане клопотання є необґрунтованим та таким, які не відповідає вимогам КПК України. Адвокат ОСОБА_5 зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а прокурором не доведено, що до ОСОБА_4 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід. Також захисник звертав увагу суду, що посилання прокурора на тяжкість злочину, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини ця причина не може сама по собі виправдовувати тримання під вартою («Худойоров проти Росії»). Захисник зазначив, що небезпека повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх супутніх обставин, які можуть підтверджувати таку обставину або звести її до мінімуму, внаслідок чого попереднє ув`язнення виявляється невиправданим. Адвокат ОСОБА_5 наполягав на тому, що ризики, на які вказує прокурор, взагалі відсутні та не доведені жодними доказами. Сторона захисту заперечує ризик, який зазначений прокурором, що ОСОБА_4 може знищити, сховати, спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у обвинуваченого у його доступі не знаходяться будь-які документи, речі, які мають значення для інкримінованого йому злочину. Також, на переконання сторони захисту, не підтверджується жодними доказами ризик впливу обвинуваченим ОСОБА_4 на свідків, інших причетних осіб. Адвокат ОСОБА_5 звертав увагу суду, що прокурором не наведено жодного доводу та доказу в обґрунтування визначення розміру застави в максимальному розмірі, яка є завідомо не помірною для ОСОБА_4 . З урахуванням вищевикладеного, на переконання сторони захисту, клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо клопотання прокурора, зазначивши, що він не має наміру переховуватись від суду.

Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що клопотання прокурора, на його переконання, задоволенню не підлягає, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання, під час якого не вчинив будь-яких дій, які б слугували підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Адвокат ОСОБА_7 підтримав думку своїх колег.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Адвокат ОСОБА_11 просила відмовити у клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_10 щодо клопотання прокурора поклався на розсуд суду, зазначивши, що він не знає інших обвинувачених.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Судом враховано, що згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжких кримінальних правопорушеннях за які, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відтак, на переконання суду існує ризик того, що у разі визначення обвинуваченому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, останній зможе переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання, у разі визнання його винним.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце для проживання в Одеській області. Однак вказані обставина не виключає, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Також судом враховано, що на даний час, ОСОБА_4 з 05.01.2014 відбуває покарання у виді дев`яти років позбавлення волі за ч. 1 ст. 115, 71 КК України, що підтверджується вимогою ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області від 12.08.2021, яка надана в додаток до клопотання про обрання запобіжного заходу. Також судом враховано надану прокурором довідку про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі ОСОБА_4 , який має за час відбування покарань 92 стягнення та жодного заохочення.

Суду не надано доказів, що обвинувачений до затримання був працевлаштований, тому на переконання суду, існує ризик, що обвинувачений зможе продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення з корисливих міркувань.

Крім вищевикладеного обґрунтування наявних ризиків, при вирішенні заявленого клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу судом враховано, що існує ризик впливу на свідків, оскільки покази досліджуються судом безпосередньо, з метою зміни наданих свідками показів під час досудового розслідування.

З урахуванням стадії судового розгляду, а саме наразі триває підготовче судове засідання, існує ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, існує ризик, що у разі застосування запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`якого ніж тримання під вартою, останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином.

Таким чином, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом, а тому суд вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме: триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 02.06.2022 до 31.07.2022 включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти суд чи прокурора про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись поза межами судового засідання від спілкування із особами, які є обвинуваченими у кримінальному провадженні: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 ;

-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави, визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької обласної прокуратури для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду, в частині обрання (продовження) дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя: