Справа № 504/3640/20
Номер провадження 1-кп/504/439/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно непрацюючого, одруженого, має на утриманні н/л дитину 2009 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2020 року, приблизно о 17:15 годині, водій ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2101» номерний знак НОМЕР_1 , яким здійснював рух по проїжджій частині автодороги «Одеса-Южне» від м. Южне у напрямку м. Одеси.

Так, рухаючись у смузі у напрямку м. Одеси, на 19 км. автодороги «Одеса-Южне», що в с. Фонтанка Лиманського (Одеського) району Одеської області, ОСОБА_4 , наближаючись до наявного нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками, передбаченими п. п. 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» «Правил дорожнього руху» України та в місці його розташування на проїжджій частині нанесена горизонтальна дорожня розмітка, передбачена п.1.14.1 «Зебра» «Правил дорожнього руху» України, в порушення «Правил дорожнього руху» України, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечну швидкість руху в наслідок чого не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїжджу частину з права на ліво, по зазначеному пішохідному переходу.

У результаті дорожньо-транспортної події, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням відламків, закритого перелому лівої великогомілкової кістки в середній третині, закритого перелому головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням, забою лівої легені, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних забоїв, саден кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, що могло мати місце 30.06.2020 в процесі дорожньо-транспортної події. Виявлені у ОСОБА_6 ушкодження згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 2.3. б), 12.1, 12.3, 18.1 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п.18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 30.06.2020р. біля 17 год., він керував автомобілем «ВАЗ-2101» номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи рух зі сторони м.Южне до м.Одеси. Разом із ним був його напарник ОСОБА_7 . В цей йшов дощ, на вулиці стемніло, вікна в автомобілі запотіли та він орієнтувався по фарам та габаритам автівок, які рухалися попереду. На шляху по дорозі біля с.Фонтанка Лиманського (Одеського) району Одеської області на пішохідний перехід вийшла, як йому пізніше стало відомо, громадянка ОСОБА_6 , яка переходила проїжджу частину з права на ліво. ОСОБА_8 попередив його за 10 м. про небезпеку, однак він не встиг завчасно зреагувати, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 . Після зіткнення ОСОБА_8 викликав швидку та поліцію. Потерпіла перебувала на узбіччі. У результаті ДТП ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнає, оскільки він частково сплатив їй завдані збитки в розмірі 70 тис. грн., потерпіла отримала від профспілки за місцем роботи на лікування 204050 грн. та 58400 грн., разом сума складає 332450 грн., а грошей, які потерпіла просить стягнути із нього він не має.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується доказами, дослідженими судом, а саме:

-показаннями допитаної в судовому засідання потерпілої ОСОБА_6 про те, що 30.06.2020р. приблизно о 17 год. вона поверталася з роботи, йшов дощ. Переходячи дорогу по пішохідному переходу біля с.Фонтанка Лиманського (Одеського) району Одеської області, вона переконалася в безпеці, однак коли дійшла до середини, відчула удар автомобіля зліва. Від удару їй вивернуло ногу, вона намагалася встати, повзла. Пам`ятає, що до неї підійшов співробітник, який їхав на іншому автобусі, потім перехожі викликали карету швидкої допомоги, яка завезла її в обласну лікарю, де їй в подальшому зробили 4 операції. В результаті ДТП вона стала інвалідом 3 групи, на неї ще чекає операція. Внаслідок кримінального правопорушення їй була завдана моральна та матеріальна шкода.

-показаннями свідка ОСОБА_8 , допитаного в судовому засіданні про те, що 30.06.2020р. біля 17 год. він разом із ОСОБА_4 поверталися з роботи додому на автомобілі «ВАЗ-2101» н/з НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_4 , йшов дощ. Під`їжджаючи до пішохідного переходу біля с.Фонтанка Лиманського (Одеського) району Одеської області, за 10 м. він побачив дівчину, яка переходила дорогу. Він попередив ОСОБА_4 , він став гальмувати, однак уникнути наїзду не вдалося. Вони викликали поліцію, а перехожі зателефонували у швидку допомогу.

-даними рапортів Лиманського ВП ГУНП в Одеській області №8525, №8528, №8529, №8535 від 30.06.2020р., з яких вбачається, що 30.06.2020р. біля 17 год. 22 хв., надійшли повідомлення зі служби 102 про те, шо за адресою Одеська область Лиманський район с. Фонтанка автомобіль «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , скоїв наїзд на ОСОБА_6 , діагноз: ЗЧМТ, СГМ, закритий перелам нижньої треті лівої голені;

-даними протоколу огляду місця ДТП від 30.06.2020р. з фототаблицею та схемою до нього, яким зафіксовані усі фактичні дані, виявлені на місті ДТП;;

-висновком автотехнічної експертизи №20-4488 від 03.08.2020р. згідно якого проведені діагностичні дослідження свідчать про те, що органи управління автомобіля «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 , (гальмова система, рульове керування, ходова частина) на момент події перебуває в працездатному стані й могли виконувати задані функції по керуванню автомобілем, а отже про відсутність технічних несправностей на досліджуваному автомобілі, які могли б привести до втрати курсової стійкості та керованості даного т/з;

-висновком транспортно-трасологічної експертизи №20-4489 від 03.08.2020р., згідно якого, зафіксовані на кузові автомобіля «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 сліди та ушкодження переднього бампера, передньої панелі кузову, капоту, переднього вітрового скла, орієнтовані у момент первинного контакту з пішоходом у напрямку з переду назад та з права на ліво, та характерні для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має рівноміцних металу слідоутворюючих кромок, тобто з тілом через одяг (багаж) пішохода (пішоходів). Наїзд відбувається правою передньою частиною автомобіля на відстані 20-45 см. від правого габариту кузова автомобіля, після чого відбувається закид тіла пішохода (пішоходів) на капот, та переднє вітрове скло, після чого відбувся скид пішохода на праву сторону автомобіля в результаті чого відбувався відрив правового дзеркала заднього виду з місця кріплення. Місце наїзду на пішохода знаходилось на проїзній частині в лінії руху автомобіля «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 , що не суперечить зафіксованому в схемі місцю наїзду;

-висновком судово-медичної експертизи №152 від 10.10.2020р., згідно якого по даним медичної документації у ОСОБА_6 були виявлені наступні ушкодження: закритий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням відламків; закритий перелом лівої великогомілкової кістки в середній третині; закритий перелом головки правої малогомілкової кістки зі зміщенням; забій лівої легені; закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку; множинні забої, садна кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, конструктивні особливості яких не відобразилися, що могло мати місце 30.06.2020р. в процесі ДТП. Виявлені у ОСОБА_6 ушкодження згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості;

-висновком автотехнічної експертизи №20-5811 від 06.10.2020р., згідно якого в умовах даної дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, що регламентовано вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху України. В умовах даної дорожньо-транспортної ситуації, водій автомобіля «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. Наявність технічної можливості у водія автомобіля «ВАЗ» н/з НОМЕР_1 ОСОБА_4 запобігти подію шляхом виконання з його боку вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, дозволяє прийти до висновку, що в даній дорожньо-транспортній ситуації його дії не відповідали вимогам зазначених вище вимог Правил, і створювали умови для настання події та знаходилися у причинному зв`язку з її настанням;

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.286 ч.1 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , те, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, має на утриманні н/л дитину 2009 р.н., офіційно не працевлаштований, те, що він скоїв необережне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судових дебатах просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та задовольнити позовні вимоги повністю.

Потерпіла ОСОБА_6 в судових дебатах вважала, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що щиро кається у вчиненому.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 просила врахувати обставини, які пом`якшують покарання, та обрати ОСОБА_4 мінімальну міру покарання із застосуванням ст.75 КК України. Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілою зазначила, що остання отримала від обвинуваченого 70 тис. грн., від профспілки 204 050 грн. та 58400 грн., що разом складає 332 450 грн. Фактично потерпілою не надано доказів на підтвердження матеріальної шкоди, за виключенням МРТ, деякі квитанції нечитабельні. Вважає, що ОСОБА_4 з врахуванням його матеріального стану вже сплатив потерпілій достатньо в якості компенсації моральної та матеріальної шкоди, тому у задоволенні цивільного позову слід відмовити.

За таких обставин, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з огляду наслідків, що настали, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом в КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, зокрема, недоторканості права власності та розумності строків (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Потерпіла ОСОБА_6 визначила розмір завданої матеріальної шкоди на суму 70 тис. грн., яка складається з витрат на лікування, купівлю медичних препаратів, операції, в тому числі і майбутні.

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, а саме: 370, 95 грн. за чеком №219468 від 30.07.2020р., 247,55 грн. за чеком №11/366 від 22.07.2020р.; 229, 97 грн. за чеком №222487 від 02.08.2020р.; 452, 34 грн. за чеком №147495 від 18.07.2020р.; 3253 грн. 44 коп. за чеком №213154 грн. від 20.07.2020р.; 37, 11 грн. за чеком №47882 від 21.07.2020р., 1999 грн. за чеком від 16.09.2020р.; 540 грн. за чеком 563045 від 20.11.2020р. (консультація травматолога); 1530 грн. за чеком №240092 від 02.11.2020р. (МРТ колінного суглоба), а всього на суму 8660 грн. 36 коп.

Інші копії двох чеків на суму 483 грн. та 85 грн. суд не бере до уваги, оскільки вони є не читабельними, не можливо встановити їх призначення та дату.

Доводи потерпілої про те, що їй потрібно буде в майбутньому провести ще операцію, суд розцінює критично, оскільки вартість майбутньої операції документально не підтверджена та не є достеменним, що операція взагалі буде проведена. Вартість проведених потерпілій операцій також не доведена жодним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає розмір матеріальної шкоди, який підтверджений відповідними доказами, а саме на суму 8660 грн. 36 коп.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд керується наступними положеннями закону. У цивільному позові зазначена сума судових витрат у сумі 2000 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України , процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази на підтвердження понесених потерпілою ОСОБА_6 витрат на правову допомогу у сумі 2000 гривень, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої в частині стягнення моральної шкоди в сумі 200 000 грн., суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

Потерпіла, заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди вказала на те, що в результаті ДТП вона стала інвалідом третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК. Фізичні та моральні страждання позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про психотравмуючі події, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, повна втрата спокою, знижений та нестійкий настрій. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативним психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, знижений настрій, пригніченість, нервозність. Були порушені актуальні життєві плани, наслідки події призвели до тяжких душевних, моральних страждань і переживань.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, наслідки, що настали, тривалість втрати працездатності та, відповідно, тривалість лікування, понесені потерпілою моральні страждання, які полягали в порушенні нормальних життєвих умов, суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду.

Одночасно, суд бере до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_4 вже було компенсовано потерпілій ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 70 тис. грн., що підтверджено в судовому засіданні. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями, тому добровільно сплачені обвинуваченим кошти в розмірі 70 тис. грн. суд враховує в компенсацію заподіяної моральної шкоди, а отже позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2020р. на транспортний засіб марки «ВАЗ» синього кольору 1978 року випуску н/з НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_9 підлягає скасуванню.

Речові докази по справі, а саме транспортний засіб марки «ВАЗ-2101» н/з НОМЕР_1 , який повернуто на відповідне зберігання ОСОБА_4 необхідно вважати повернутим власнику.

Процесуальні витрати по справі на залучення експерта з проведення криміналістичних експертиз, документально підтвердженні, тому відповідно до ст.124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.124, 127, 128, 174, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 08.09.2016р. Олександрівським РС УДМС України в Кіровоградській області, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_5 , суму матеріальної шкоди у розмірі 8660 грн. 36 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., а всього стягнути 10660 (десять тисяч шістсот шістдесят) грн. 36 коп.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.07.2020р. на транспортний засіб марки «ВАЗ» синього кольору 1978 року випуску н/з НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_9 скасувати.

Речові докази по справі, а саме транспортний засіб марки «ВАЗ-2101» н/з НОМЕР_1 , який повернуто на відповідне зберігання ОСОБА_4 вважати повернутим власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 08.09.2016р. Олександрівським РС УДМС України в Кіровоградській області, процесуальні витрати на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз в сумі 2778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 48 коп., на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1