Справа № 591/692/22
Провадження № 1-кп/591/333/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2022 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань останньої. А саме, ОСОБА_7 , неодноразово (а саме: 26.09.2021, 20.10.2021, 16.11.2021, 17.11.2021 року), не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, виганяв з квартири, тим самим викликав у ОСОБА_4 , побоювання за свою безпеку, спричиняв емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психологічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Постановами Зарічного районного суду м.Суми від 17.11.2021, 18.11.2021, 29.11.2021 та 10.12.2021 року ОСОБА_7 визнавався винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладались відповідні стягнення.

Але, незважаючи на те, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, знову вчинив протиправні дії по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 .

Так, 06.12.2021, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виражався нецензурною лайкою у бік ОСОБА_4 , словесно ображав її, погрожував їй фізичною розправою, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, оскільки умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань, розладу здоров`я потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, розповів, що у вказані в обвинувальному акті дні він дійсно вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері, виражаючись на її адресу нецензурно. Причиною тому було те, що він не контролював свої емоції, оскільки перебував у ті дні у стані алкогольного сп`яніння. На даний час алкоголю не вживає, з потерпілою примирився, зробив для себе висновки, просив суворо не карати та врахувати позицію потерпілої щодо міри покарання і її слова на його захист. Зазначав, що більше не бажає потрапляти до суду.

Потерпіла підтвердила те, що коли син не вживає алкоголь, то відносини у сім`ї і між ними, зокрема, є нормальними. Усі випадки домашнього насильства відбувались тільки в ті дні, коли він вживав алкоголь. Але останні пів року їх життя змінилось на краще. Сподівається, що так буде і надалі, що в її сім`ї буде панувати мир та добро. Підтримала пропозицію свого представника і просила застосувати до її сина покарання у виді громадських робіт, враховуючи те, що він очевидно став на шлях виправлення. Крім того, вважала, що в умовах війни такий вид і міра покарання є найбільш доцільною, аніж позбавлення волі.

Оскільки пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин, є добровільними у таких своїх позиціях, а також - роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї матері.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин; дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він є не судимою особою, на обліку у психдиспансері не перебуває, перебуває під медичним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом : «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», але відповідно до висновку експерта №38 від 28.01.2022 року як на момент вчинення злочину, так і на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Крім того, суд вважає, що слід визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому: повне визнання вини, а також врахувати при призначення покарання відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, а також - позицію потерпілої з питання виду і міри покарання, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити у виді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_4 подавався цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., але в подальшому нею було подано заяву про залишення цього позову без розгляду.

Враховуючи такі обставини та на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК поданий потерплою ОСОБА_4 позов слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді 150 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний райсуд м. Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1