Справа № 496/1080/22
Провадження № 1-кп/496/388/22
У Х В А Л А

14 червня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у кримінальному провадженні №0000363 від 25.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Прокурором до суду було надано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Відповідно до вказаного клопотання прокурор просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів, мотивуючи тим, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та не відпали.
Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 152 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто особливо тяжкого злочину, в зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження, та які мешкають в одному с ним населеному пункті (селі), що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Беручи до уваги те, що зазначені вище обставини обґрунтовують неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявлено клопотання підтримав та просив задовольнити.
Обвинувачений та його захисник, в підготовчому судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечували. Захисник зазначила, що обвинувачений свою провину у вчинені вказаних правопорушень не визнає, а також посилалась на те, що запобіжний захід, який просить визначити ОСОБА_4 прокурор, ніяким чином не зачіпає та не порушує нормальне повноцінне життя обвинуваченого на даний час.
Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник в підготовче судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд підготовчого чудового засідання у їх відсутність.
Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справ за його відсутності.
Заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, відповідно до ч.1 ст. 333 КПК України , застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Статтею 176 КПК України встановлено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289 КК України та ч.3 ст. 152 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто за особливо тяжкий злочин, в зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення.
Також суд враховує характер злочинів, які ставляться у провину ОСОБА_4 , а саме що вони проти статевої свободи і недоторканності та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому існують вагомі підстави вважати, що особою можуть бути вчинені інші аналогічні кримінальні правопорушення.
Так, на даний час, ризики, які є підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку суду не зменшилися, зважаючи на характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 наявності відповідних ризиків, а також обставин викладених у ст. 178 КПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора.
Завданням кримінального провадження є захист особи і суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З урахуванням значного суспільного інтересу у захисті прав осіб, суд вважає, що в даному випадку обрання домашнього арешту є необхідним запобіжним заходом для забезпечення дотримання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з ч.1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
На підставі зазначених доказів, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 196, 314, 315, 370-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на строк 60 діб з 14.06.2022 року до 12.08.2022 року.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до прокурора, суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- щодня з 22:00 години до 06:00 години ранку не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на Біляївську окружну прокуратуру.
Ухвалу надіслати для виконання до відділенню поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (місце знаходження: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, пров. Урядовий, 65).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1