Єдиний унікальний номер 205/3890/20
У Х В А Л А

14 квітня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001058 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в межах граничного строку, встановленого чинним КПК України, посилаючись на те, що ризики, які були підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу під час досудового розслідування не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Також, зазначив, що на розгляді в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, оскільки зазначив, що ризики, перелічені прокурором не підтверджені будь-якими доказами та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, його захисника, приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обраного запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає доведеними зазначені ризики, передбачені п.п. 1,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні, який ще не допитаний, а також вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість за які, не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Також, суд бере до уваги, що дане кримінальне правопорушення було скоєно в період знаходження на розгляді в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська обвинувального акту відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, тому існує ризик продовження скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень.

При цьому, суд відповідно до ст. 178 КПК України також враховує тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Разом з тим, будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу не зменшилися та не перестали існувати та суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, оскільки ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 11 червня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1