Справа № 554/5750/22
Провадження № 1-кп/554/669/2022
Дата документу 11.07.2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022 м. Полтава

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Полтаві обвинувальний акт по кримінальному проваджені за № 0000172 від 13.06.2022, який надійшов від Полтавської окружної прокуратури, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повйий курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
За ч. 4 ст. 15 даного закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
В свою чергу за ч. 9 ст. 15 зазначеного закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: маги при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Натомість згідно ч. 10 ст. 15 цього закону забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Всупереч даним положенням законодавства, в грудні 2021 року, ОСОБА_3 , з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, шляхом надання анкетної інформації про свою особу придбав у невстановленої особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортним засобам категорій «В1» «С1» заповнене на його власне ім`я, датоване 19.02.2022, попередньо надавши вказаній особі для виготовлення даного документа, фотокартку з власним зображенням, повідомивши своє прізвище, ім`я, по батькові та дату народження.
Після чого отримав поштою від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортними засобами категорій: ««В1» «С1» на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видане згідно його змісту 19.02.2022-ТСЦ 8048, бланк якого не відповідає аналогічнимбланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_3 .
Окрім того, 12.06.2022 близько 10:12 год., ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час перевірки у нього документів працівниками поліції на трасі М-22 в напрямку с. Полузір`я Полтавського району, Полтавської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та який керував автомобілем «Шевроле», пред`явив поліцейському роти 2 взводу 2 УПП в Полтавській області рядовому поліції ОСОБА_4 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на пластиковій основі заповнений на ім`я ОСОБА_3 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, використавши в такий спосіб завідомо підроблений документ.
Правова кваліфікація кримінальних проступків, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, а саме у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального проступку. Крім цього, дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документу.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

В заяві щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеній за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодилася на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги викладене, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права з метою його використання, а також за ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 кримінальних проступків, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи ОСОБА_3 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, має реєстрацію та постійне місце мешкання.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжує покарання останнього, передбачених ст. 67 КК України, судом не визнано.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, у виді обмеження волі в межах санкції частини статей, за якими кваліфіковані його дії.

Суд на підставі викладеного вважає за необхідне відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, визначити покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

Водночас судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, та вимог ст. 50 КК України, відповідно до яких, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає можливим обрати обвинуваченому міру покарання, яка не пов`язана з реальним позбавленням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.75 КК України, ч.1 п.п. 1,2 ст.76 КК України.

Стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався, до суду відповідних клопотань з цього питання не надходило.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави. Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27,ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) гривні 46 копійок.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.06.2022, після набрання вироком законної сили - скасувати.
Речові докази: бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , ТСЦ 8048, 19.02.2022 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке передане на зберігання до камери речових доказів ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії вироку учасникам судового провадження.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. ОСОБА_3 , прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1