ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м. Фастів Київська область 25 липня 2022 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

з участю серетаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000615 від 22.07.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернулася дізнавач СД ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000615 від 22.07.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СД Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000615 від 22.07.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 21.07.2022 року до СПД № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення по лінії 102 від працівника поліції Заболотного, про те, що 21.07.2022 року, близько 21 години в ході відпрацювання виклику за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено рослини, зовні схожі на рослини роду конопель.

21.07.2022 року, був проведений огляд за адресою: АДРЕСА_1 , в підвальному приміщенні, під час якого було виявлено та вилучено: 11 рослин зеленого кольору зі стеблом та листям з окремою кореневою системою, які поміщено до картонної коробки чорного кольору з написом «Tefal» та картонної коробки бежевого кольору, 4 предмети, зовні схожі на світлодіодні лампи сірого кольору з маркуванням «L7012-2835-400 Samsung LM 281», які поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору та опечатано.

Постановою дізнавача СД Фастівського РУП ГУНП в Київській області від 22.07.2022 року вилучені речі та предмети визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000615 від 22.07.2022 року.

Положеннями ст. 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Положеннями п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачене обов`язкове зазначення у клопотанні слідчого, прокурора підстави та мети відповідно положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування арешту майна.

Як зазначила дізнавач, що вказані речі та предмети мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні однак, не обгрунтувала підстав та не надала доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частина друга ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі збереження речових доказів.

В даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналіз клопотання, з яким звернулася дізнавач до слідчого судді дає підстави вважати про недостатність доказів про те, що вказані речі та предмети, які були вилучені в ході проведення обшуку, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та їх взаємозв`язок з кримінальним провадженням.

При цьому дізнавачем необґрунтовано підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту тимчасово вилученого майна, а також, наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України та не надані письмові докази, що обґрунтовують необхідність накладення даного арешту на вказане майно.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Разом з тим, ч. 2 ст. 64-2 КПК України передбачено, що процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникає з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт.

Системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє зробити висновок про те, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді тільки прокурор.

Згідно частини першої ст. 172 КПК України, суд зобов`язаний повідомити особу-володільця майна, що належить арештувати, про судовий розгляд поданого клопотання. Проте данних про місцезнаходження володільця, розпорядника або користувача майна чи інших контактів дізнавачем в клопотанні не зазначено, що унеможливлює його виклик до суду.

Частиною третьою статті 642 КПК України передбачено, що третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП № 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000615 від 22.07.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1