Справа № 308/982/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарппатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 від 22.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий за погодження з прокурором просить накласти арешт на майно, яке вилучено 08.09.2022 в ході проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року, 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13.
Клопотання обґрунтоване наступним.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи призначеним на посаду начальника відділу запобігання і виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними органами Закарпатської ОДА, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби, не передав на зберігання відповідальній особі, належну йому трудову книжку серії НОМЕР_2 та в подальшому звернувся до адміністративного суду з позовом до Закарпатської ОДА про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, у зв`язку з невидачею йому після звільнення з вказаної посади, оригіналу трудової книжки, чим завдав збитки державному бюджету у сумі 205 833, 21 гривень.
Окрім цього встановлено, що 08.09.2022 у ході проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено 7 предметів схожих на патрони з маркуванням MESKO 9x18, грошові кошти в сумі 83 275 Доларів США, 17 815 Євро та 19 000 гривень, які ОСОБА_6 , ймовірно були одержані злочинним шляхом.
Разом з тим, у власності ОСОБА_6 та членів його сім`ї знаходиться ряд об`єктів рухомого та нерухомого майна, які ймовірно були придбані за грошові кошти одержані злочинним шляхом.
За вказаними фактами слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000329 від 22.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209 КК України.
08 вересня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 в справі №308/982/22 провадження 1-кс/З08/3610/22 від 06.09.2022 було проведено обшук в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року, 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13.
Зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасове вилучення майна та його арешт.
На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (є матеріальними об`єктами, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів.
Незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності.
Так, пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року, 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки являються предметами кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України, мають значення у кримінальному провадженні як речові докази. Окрім цього вказані предмети необхідні для проведення балістичної експертизи в даному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, виникла необхідність у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Через канцелярію суду надійшли заперечення представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , зі змісту яких слідує наступне.
Так ухвалою суду надано дозвіл на пошук трудової книжки, яку в процесі обшуку не знайдено, проте слідчий вийшовши за межі дозволу, вилучив грошові кошти власника та осіб, які на законних підставах проживають у будинку, а також слідчим необґрунтовано необхідність вилучення предмету схожого на пістолет та набоїв до нього.
Окрім того, представник власника майна зазначає, що на підтвердження законності володіння та користування вилученого в ході обшуку предмету схожого на пістолет та набоїв до нього, надається відповідна довідка від 07.03.2022 видана ГУНП в Закарпатській області, якою підтверджується законність зберігання вилученого пістолету.
Адвокат також вказує на порушення співрозмірності та розумності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив таке задовольнити.
Представник власника майна у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з підстав викладених в письмових запереченнях, окрім того додав, що власник майна не має статусу підозрюваного, а відтак він є третьою особою, щодо майна якої вирішується клопотання. Отже, з клопотанням про арешт майна повинен звертатись прокурор.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заперечення, слідчий суддя встановив наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000329 від 22.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209 КК України.
У межах даного кримінального провадження 08.09.2022 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2022 було проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У ході проведеного обшуку органом досудового розслідування було виявлено та вилучено: 7 патронів з маркуванням Mesko 9x18; пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року, 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13; револьвер Umarex 314, 6 мм; штик ніж до автомата Калашникова з маркуванням 357; угорський документ «Magyar igazolvany» серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; грошові кошти в сумі 83 275 Доларів США, 17 815 Євро та 19 000 гривень, пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року, 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13, що підтверджується протоколом обшуку від 08.09.2022.
09.09.2022 постановою слідчого вищевказані речі та майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000329.
Звертаючи до слідчого судді з накладення арешту на майно, слідчий за погодженням з прокурором вказує на необхідність арешту майна, оскільки таке є речовими доказами у даному кримінального провадженні, адже вилучені речі та майно відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із наведеним є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів. Слідчий зазначає, що накладення арешту на вказане майно викликано необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, у тому числі як речових доказів.
Перевіряючи доводи представника власника майна щодо суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи, якою є ОСОБА_6 , слідчий суддя виходить з наступного.
Положеннями ст. 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.
Частиною 1 статті 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
При цьому, положення ст.ст. 170 - 175 КПК України не ставлять наявність у осіб, визначених ч.2 ст.171 КПК України, правоздатності на звернення з клопотанням про арешт майна, в залежність від процесуального статусу особи, про арешт майна якої ставиться питання у відповідному клопотанні, або мети забезпечення.
Системний аналіз положень ст. 64-2 та ст. 171 КПК України дає чітке уявлення про те, що норми ст. 64-2 КПК України визначають момент виникнення процесуального статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - з моменту звернення до суду з відповідним клопотанням, а приписи ч. 1 ст. 171 КПК України встановлюють коло осіб, які наділені правом на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
В даному випадку з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області у кримінальному провадженні №0000329 ОСОБА_3 за погодженням з прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 .
Таким чином, до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 звернулась особа, наділена відповідними повноваженнями, відтак доводи захисника щодо відсутності у слідчого таких повноважень ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального права.
Як встановлено слідчим суддею органом досудового розслідування проводився обшук на підставі ухвали слідчого судді від 06.09.2022, постановленої в межах кримінального провадження, відомості про яке винесені до ЄРДР за №0000329 від 22.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. При цьому дозвіл на проведення вказаної слідчої (розшукової) дії слідчим суддею надавався з метою відшукання оригіналу трудової книжки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим, у ході проведення обшуку орган досудового розслідування вилучив речі та майно, належне ОСОБА_6 , зазначені у клопотанні. Доводами, на які посилається слідчий та прокурор, є те, що зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасове вилучення майна та його арешт.
Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані речі та майно є доказами у кримінальному провадженні, а відтак з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, доцільно накласти арешт у кримінальному провадженні, яке здійснюється щодо розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209 КК України. На підтвердження чого слідчим, з-поміж іншого, надано витяг з ЄРДР станом на 09.09.2022.
Положеннями ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
З системного аналізу наведених правових норм випливає, що речі та майно, вилучені під час проведення обшуку 08.09.2022 є тимчасово вилученим майном, щодо якого вирішується питання про накладення арешту.
При цьому слідчий суддя виходить з того, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Загальні правила, що повинні враховуватись під час застосування заходів кримінального провадження, визначені ст. 132 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).
Арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України). У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, правові підстави арешту майна, а саме: завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову, можливість накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наявність, місцезнаходження та вартість майна, на яке може бути накладено арешт, і його співмірність з можливими розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушення, та цивільного позову, а також наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий зазначає як мету накладення арешту - збереження речових доказів, зокрема майна та речей, належних ОСОБА_6 . На підтвердження чого у матеріалах клопотання міститься постанова слідчого про визнання речовими доказами від 09.09.2022.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що доводи органу досудового розслідування про відповідність речей, критеріям передбаченим ст. 98 КПК України та наявність в матеріалах клопотання постанови слідчого про визнання вилученого майна та речей речовими доказами у даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення арешту на майно, оскільки при накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України, при цьому висновки слідчого судді не залежать лише від наявності чи відсутності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Варто зазначити, що відповідно до вимог ч.7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження.
Згідно з Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 ГПУ, МВС, ДПА України, СБУ, ВСУ та ДСА України, до вилучених з обігу належать, зокрема предмети, придбання і використання яких здійснюється за особливими дозволами і вичерпний перелік яких визначений законодавством України.
Кримінальна відповідальність за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами передбачена ст. 263 КК України.
Оскільки є підстави вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно зокрема: пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року, 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13, є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України, накладення на нього арешту є необхідним для його збереження для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також для проведення ряду експертиз та для встановлення істини у справі, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення у межах даного кримінального провадження як арешт майна.
У зв`язку з наведеним клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарппатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000329 від 22.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 209 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене 08.09.2022 в ході проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на:
- пістолет Макарова з серійним номером НОМЕР_1 , 1974 року;
- 2 магазини та 16 набоїв до нього з маркуванням LCW 13.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1