Провадження № 1-кс/752/3146/19
У Х В А Л А

08 квітня 2019 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчої слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , за участі ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, клопотання слідчої слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000962 від 12.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 199 КК України, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчої слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000962 від 12.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 199 КК України, про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку.

Клопотання прокурора обгрунтовується тим, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000962 від 12.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 199 КК України.
15.03.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 були вилучені грошові кошти, на які орган досудового розслідування просить накласти арешт.

У зв`язку з зазначеним вище в органу досудового розслідування на даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені вище грошові кошти, з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, в частині збереження речових доказів.

Слідча просила клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Адвокати будучи присутніми у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши слідчого, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000962 від 12.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 199 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2019 року надано дощвіл на обшук за адресою АДРЕСА_1 .

15.03.20192 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено грошові кошти.

Слідчий за погодженням прокурора звертаючись до слідчого судді з клопотанням просив накласти арешт на вилучені під час зазначеного вище обшуку грошові кошти, з підстав збереження речових доказів у межах кримінального провадження № 0000962 .

Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Належні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Згідно положень ч.3 ст.170 КПК України, випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.
Частина 1 ст.98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на грошові кошти, що були виявлені та вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , прокурор повинен був зазначити, яке відношення особи, у яких були вилучені грошові кошти, мають до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199КК України, посилаючись при цьому на докази на підтвердження зазначеного.
Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.
Прокурором, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна.
За положеннями ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
На підставі зазначених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити за недоведеності необхідності арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів:
УХВАЛИВ:

клопотання слідчої слідчого управління Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 в межах кримінального провадження № 0000962 від 12.10.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 199 КК України про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 проведеного 15.03.2019 року на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.03.2019 року у справі №752/24987/18, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1