ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1961/22 Справа № 182/1164/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 до 19 серпня 2022 року, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 гривень.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що підстави для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не змінились та не зменшились, при цьому, стороною захисту не надано жодного належного доказу, який свідчив би про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу, а обставини, на які посилається сторона захисту, в даному випадку, не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Суд першої інстанції зробив висновок, що обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на теперішній час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 зможе ухилитися від суду та не виконувати процесуальні обов`язки, тому відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що прокурором не зазначено доказів на підтвердження наявності ризиків, тому, захисник вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав наявність вказаних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Захисник зазначив, що суд першої інстанції встановив наявність ризиків переховування від суду, та впливу на свідків, проте не зазначив, які саме докази підтверджують наявність вказаних ризиків, враховуючи, що ОСОБА_7 ніколи не здійснював дій, які б свідчили, що він буде переховуватись від суду, раніше не судимий, приходив на кожний виклик до слідчого або прокурора, також відсутні посилання, на яких свідків може впливати ОСОБА_7 . Тому сторона захисту вважає, що такий висновок суду є необґрунтованим.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Захисник ОСОБА_6 не вийшов на звязок, був належним чином повідомлений про дату час розгляду справи, тому колегія суддів, з урахуванням положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розглянула апеляційну скаргу за його відсутності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, тому ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент скоєння злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3