ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/319/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/103/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000051 від 14 лютого 2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито.
Суд своє рішення мотивував тим, що є підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, оскільки з дня вчинення кримінального проступку минуло два роки.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження №0000051 від 14 лютого 2018 року скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та призначити судовий розгляд справи у суді першої інстанції.
Апелянт посилається на те, що матеріалами кримінального провадження підтверджується, що ОСОБА_7 , ухвалами Бучацького районного суду від 29.05.2019 року, 27.02.2020 року, 03.06.2021 року, про що зазначено і в оскаржуваній ухвалі, оголошувався в розшук, провадження в справі зупинялося та ухвалами від 03.09.2019 року, 24.12.2020 року, 02.11.2021 року цього ж суду, провадження відновлювались.
Апелянт вказує, що розшук обвинуваченого ОСОБА_7 оголошувався судом через його неявки в Бучацький районний суд, хоча останній був повідомлений про судові засідання та йому було відомо, що в Бучацькому районному суді слухається кримінальне провадження, в якому він має статус обвинуваченого, однак ОСОБА_7 не являвся в засідання, що свідчило про його ухилення від суду.
Апелянт зазначає, що перебіг давності у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 зупинявся, а тому, як наслідок, відповідно до ч.2 ст.49 КК України, у цьому разі ОСОБА_7 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло п`ять років.
Наголошує на тому, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення 13 лютого 2018 року, то станом на 08.02.2022 року (день винесення ухвали) строк давності не минув, тому вважає ухвалу Бучацького районного суду від 08.02.2022 року незаконною, що підлягає скасуванню.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_8 зазначає, що суд правильно застосував закон, який регулює питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах: прокурора, який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу, просять ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження за наступних обставин.
13 лютого 2018 року близько 12 год. під час словесного конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні будинку по АДРЕСА_1 , відчуваючи неприязнь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що полягає у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс їй два удари лівою рукою в область обличчя з правого боку, після чого штовхнув до стіни, у яку вона вдарилася, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, а саме, на нижній повіці правого ока, синець на тулубі, садна на обличчі та два садна на лівому передпліччі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких.
08 лютого 2022 року захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України.
За змістом п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
При цьому, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилялася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку минуло п`ять років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , ухвалами Бучацького районного суду від 29.05.2019 рок, 27.02.2020 року, 03.06.2021 року, оголошувався в розшук та ухвалами цього ж суду від 03.09.2019 року, 24.12.2020 року, 02.11.2021 року, провадження відновлювалися.
За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи повідомлений про судові засідання, не з`являвся, що свідчить про його ухилення від суду.
Беручи до уваги те, що суд першої інстанції в судовому засіданні, не встановивши складу кримінального правопорушення, вини особи в його вчиненні, не переконався у відсутності обставин, що порушують перебіг давності у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , прийшов до передчасного висновку про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з вимогами ч.1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення, тому доводи апеляційної скарги є слушними підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду необхідно усунути вказані порушення, постановити рішення, яке відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2022 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000051 від 14 лютого 2018 року закрито - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді