Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року Справа № 608/646/22
Номер провадження1-кс/608/250/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 в інтересах затриманого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чортків скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах затриманого ОСОБА_5 на затримання особи та позбавлення її свободи (в порядку ст. 206 КПК України),

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області в інтересах затриманого ОСОБА_5 із скаргою на затримання особи та позбавлення її свободи (в порядку ст. 206 КПК України), в якій вказав, що 26 квітня 2022 року близько 10:00 (зі слів особи) без ухвали суду затримано громадянина ОСОБА_5 , про що складено протокол та доставлено вказану особу для виконання арешту до ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» (Чортківський слідчий ізолятор-арештний дім управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Тернопільській області). Вважає затримання, проведене органом поліції та подальше відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.11.2021 року ОСОБА_5 призначено адміністративне стягнення у виді арешту. Згідно зі ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Разом з тим, зазначену постанову звернуто до виконання (виконано) лише 26.04.22, тобто із пропуском строку, визначеного ст. 303 КУпАП. Крім того, копія зазначеної постанови не була вручена судом особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що унеможливило її апеляційне оскарження, а як наслідок не спричинило набрання нею законної сили. Копію отримано лише 26.04.22 та здійснено її апеляційне оскарження захисником. Системний аналіз положень КУпАП у поєднанні із судовою практикою Європейського Суду з прав людини дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, тобто через 10 днів з дня її винесення і тривати не більше трьох місяців. Враховуючи наведене, адвокат просить постановити ухвалу суду, якою визнати затримання громадянина ОСОБА_5 та відбування адміністративного арешту незаконним, звільнити вказану особу з-під варти з ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)».

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах затриманого ОСОБА_5 , скаргу підтримує, просить задовольнити з мотивів, зазначених у ній.

Прокурор Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 скаргу заперечує, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а тому просить в її задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Повноваження слідчого судді це взаємопов`язана система прав та обов`язків, що мають владний характер і спрямовані на забезпечення реалізації функції судового контролю в досудовому провадженні, що здійснюються у формах та порядку, передбачених КПК для досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином повноваження слідчого судді здійснюються в рамках саме кримінального провадження, а не будь-якого іншого, і тільки на стадії досудового провадження, яке згідно ч. 2 ст. 214 КПК України розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і закінчується діями, передбаченими ст. 283 КПК України.
Залежно від змісту і характеру питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції слідчого судді, його повноваження на досудовому провадженні можна класифікувати на певні групи залежно від їх процесуальної спрямованості:
-- повноваження слідчого судді при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування. За ухвалою слідчого судді застосовуються: заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи;
--повноваження слідчого судді при проведенні процесуальних дій, які обмежують конституційні права людини. Слідчий суддя надає дозвіл на проведення: слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;
--повноваження слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст. 588 КПК України слідчий суддя затверджує згоду особи на її видачу (екстрадицію).
Також відповідно до ст. 591 КПК України до слідчого судді може бути оскаржено рішення про видачу особи (екстрадицію).
Інші процесуальні повноваження слідчого судді, спрямовані на забезпечення процесуальних прав суб`єктів кримінального провадження. Зокрема, всі відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя (ст.81 КПК України), вирішує питання щодо речових доказів (ст. 100 КПК України), встановлює процесуальні строки в межах граничного строку, передбаченого КПК України (ст. 114 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КПК України слідчий суддя вирішує питання про можливість використання в іншому кримінальному провадженні інформації щодо ознак кримінального правопорушення, яка виявлена в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії.
Згідно з ч. 10 ст. 290 КПК України в разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Крім цього, до повноваження слідчого судді відноситься і реалізація обов`язків щодо захисту прав людини в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України.
Таким чином, в кримінальному судочинстві чітко визначено повноваження слідчого судді і їх поширення на інші правовідносини законом не передбачено.
Так, положеннями ч. 1 ст. 206 КПК України регламентовано, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас, якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, стаття 206 КПК встановлює не тільки обов`язок слідчого судді розглянути таке повідомлення негайно, але визначає чіткий алгоритм дій слідчого судді щодо забезпечення розгляду такої скарги. Крім того, дії слідчого судді при розгляді такої заяви мають бути послідовними та здійснюватися в певному порядку. Тобто, спочатку слідчий суддя перевіряє відомості про незаконне позбавлення волі особи. Якщо ці відомості створюють у слідчого судді обґрунтовану підозру незаконного утримання особи, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи (ч. 2 ст. 206 КПК України).

Тільки після того, як особа буде доставлена до суду, положення ч. 3 ст. 206 КПК України встановлюють обов`язок слідчого судді розглянути заяву по суті, тобто прийняти рішення про звільнення позбавленої свободи особи, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи, або, в протилежному випадку, рішення про відмову у звільненні особи.

На території юрисдикції Чортківського районного суду Тернопільської області знаходиться державна установа "Чортківська установа виконання покарань (№26)", а тому юрисдикція суду поширюється на вказану установу щодо справ вищезазначеної категорії.

Однак, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливість зміни чи уточнення тих питань, які виносяться сторонами на вирішення слідчого судді.

Даною скаргою на розгляд слідчого судді винесено питання: про визнання незаконним затримання громадянина ОСОБА_5 та відбування ним адміністративного арешту, які врегульовані КУпАП, а отже, такі питання не стосуються кримінального провадження.

Наведене підтверджується долученими до матеріалів скарги копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року, згідно якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк три доби та протокол серії А3 № 163663 від 26 квітня 2022 року про адміністративне затримання ОСОБА_5 за ч. 2 ст 173-2 КУпАП.

Також до скарги долучено і копію апеляційної скарги на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року.

Отже, з вищенаведених матеріалів слідчий суддя приходить до висновку, що питання, які винесені на розгляд слідчого судді стосуються законності затримання ОСОБА_5 та відбування останнім адміністративного стягнення в вигляд адміністративного арешту, які з врахуванням положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 26 КПК України не відносяться до повноважень слідчого судді та не можуть бути предметом розгляду в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України.

В скарзі адвокат посилається на окремі рішення ЄСПЛ в справах "Надточій проти України", "Лучанінова проти України" та інші, які стосуються практики щодо принципу «non bis in idem», що застосовується в кримінальному провадженні та провадженні про адміністративні правопорушення, і ґрунтується на критеріях, відомих як «критерії Енгеля». Такими критеріями є: правова кваліфікація правопорушення; сам характер правопорушення; ступінь суворості покарання, яке може бути застосоване до винної особи. З врахуванням цих критеріїв, оцінюючи відповідні обставини конкретної справи, ЄСПЛ відносить до кримінально-правових й окремі види адміністративних правопорушень.
Проте такі положення не дають підстав слідчому судді вирішити питання скарги про визнання незаконним адміністративного затримання громадянина ОСОБА_5 та відбування ним адміністративного арешту, які врегульовані відповідними нормами КУпАП, в порядку, визначеному ст. 206 КПК України.
Крім цього, в скарзі на розгляд слідчого судді винесена вимога про звільнення ОСОБА_5 з-під варти з державної установи "Чортківська установа виконання покарань (№ 26)".

Розглядаючи цю вимог слідчий суддя зазначає, що з повідомлення ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» № 1203 від 27.04.2022 року вбачається, що станом на 14:00 год. 27.04.2022 року в державній установі ОСОБА_5 відсутній, матеріали особової справи щодо нього також відсутні.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, які б підтверджували, що ОСОБА_5 утримується під вартою, відтак підстави для застосування до нього вимог ст. 206 КПК України відсутні, а тому в задоволенні клопотання в цій частині слід також відмовити.

Керуючись вимогами ст. ст. ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 26, 206, 309, 369, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити за безпідставністю в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах затриманого ОСОБА_5 про визнання затримання останнього та відбування адміністративного арешту незаконним, звільнення вказаної особи з-під варти в державній установі "Чортківська установа виконання покарань (№26)".

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 2 травня 2022 року о 16-й годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1