ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2683/22 Справа № 192/789/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 засуджений, який відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» з листопада 2020 року по теперішній час, на даний час рахівником нарядної дільниці, до праці ставиться посередньо. Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу має лише одне заохочення, застосоване 19 серпня 2021 року. Тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявне у засудженого заохочення має разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.
Засуджений за весь період відбування покарання має два стягнення за порушення режиму утримання, застосовані 26 квітня 2021 року та 17 травня 2021 року. Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в роботі самодіяльних організацій, не приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, суд, врахував наявність у засудженого стягнень за порушення режиму утримання і не визнав поведінку засудженого сумлінною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути рішення суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог засуджений вказує, що з жовтня 2020 року він відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)». З перших днів по прибуттю до даної установи він: працевлаштований, приймає участь у благоустрої, на вказівки адміністрації реагує миттєво, за що має заохочення.
Крім вказаного апелянт звертає увагу, що на утриманні він має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку із введенням воєнного стану, який склався на теперішній час в Україні, засуджений ОСОБА_7 бажає вступити до лав Збройний Сил Україну для подальшого залучення його до бойових дій.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Ухвалу суду першої інстанції просив скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» з листопада 2020 року по теперішній час, на даний час рахівником нарядної дільниці, до праці ставиться посередньо.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, має лише одне заохочення, застосоване 19 серпня 2021 року та два стягнення, а саме догана від 26.04.2021 та попередження від 17.05.2021, які знято та погашено.

Колегія суддів на даний час вважає, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства, що в сукупності з іншими даними, які характеризують особу засудженого, зазначеними судом першої інстанції в ухвалі, підтверджують висновок суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Щодо доводів засудженого про те, що він має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та бажає вступити до лав Збройний Сил Україну для подальшого залучення його до бойових дій, не можуть бути підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки зазначені обставини не визначені положеннями ст. 81 КК України.
Твердження засудженого про те, що він за власним бажанням був працевлаштованим, приймає участь у благоустрої, на вказівки адміністрації реагує миттєво, за що має заохочення, було взято до уваги як судом першої інстанції, так і апеляційним судом в сукупності з іншими обставинами по справі та їм було надано належної правової оцінки.
Таким чином, судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4