УХВАЛА
24 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 686/17341/18
провадження № 51-2264 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000061 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),
встановив:
За вироком Хмельницькогоміськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами ч. 1, 2 ст. 76 КК України. Стягнуто на користь ОСОБА_6 з МТСБУ 100000 грн. страхової виплати за шкоду заподіяну майну, 9975,92 грн. страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю та 498,80 грн моральної шкоди, а всього 110474,72 грн. стягнуто на користь ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_5 49006,70 грн матеріальної шкоди, 49501,20 грн моральної шкоди та 2700 грн понесених процесуальних витрат, а всього 101207,90 грн. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду, 22 січня 2018 року біля 18:33 год., ОСОБА_5 , керуючи належним йому автомобілем «ВМW X-5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-12 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький Знам`янка», в напрямку від м. Хмельницького до м. Тернопіль, у невстановленому місці, неподалік повороту на с. Климківці Хмельницького району, в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, 14.2 (в,г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху та початком обгону не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані і що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутись у займану смугу, приступив до виконання маневру обгону автопоїзда у складі вантажного автомобіля «Volvo FN12» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом «РАК ТОN» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який під керуванням водія ОСОБА_7 рухався попереду нього в попутному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, на якій, в районі 240 км + (800м-855м) цієї автодороги (точне місце не встановлено) допустив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , який під керуванням водія ОСОБА_6 рухався у зустрічному напрямку.
Втративши внаслідок цього зіткнення керованість над транспортним засобом, водій ОСОБА_6 здійснив виїзд автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автопоїздом у складі вантажного автомобіля «Volvo FN12» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом «РАК ТОN» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який під керуванням водія ОСОБА_7 рухався в напрямку від м. Хмельницького до м. Тернополя.
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 25 травня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, апеляційну скаргу представника МТСБУ задовольнив частково, вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року змінив в частині вирішення цивільного позову. Стягнув з МТСБУ на користь ОСОБА_6 100000 грн страхової виплати за шкоду, заподіяну майну; 9975,92 грн. страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю та 498,80 моральної шкоди, а всього 110474,72 грн. Стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 41520,99 грн матеріальної шкоди, 49501,20 грн моральної шкоди та 2700 грн. понесених процесуальних витрат, а всього 93722,19 грн. В решті вирок суду залишив без змін.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника цивільного відповідача ОСОБА_4 , в якій вона порушує питання про скасування зазначених судових рішень у частині вирішення цивільного позову та направлення кримінального провадження в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що цивільним позивачем в суді першої інстанції не надано доказів, які б підтверджували розмір заподіяної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Також цивільним позивачем в цій частині не було сформульовано позовних вимог та не надано суду доказів на їх підтвердження. Вважає, що суд першої інстанції, був позбавлений можливості оцінити шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди не встановлена. Зазначає, що суд апеляційної інстанції у своєму рішенні послався на висновок експерта № 15/06/21 від 05 липня 2021 року, який був зроблений вже після відкриття апеляційного провадження. На думку представника, апеляційний суд, всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), послався на доказ, який отриманий з порушенням встановленого порядку та який не був досліджений судом першої інстанції. Вказує, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду, вийшов за межі поданих апеляційних скарг та залишив поза увагою доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача і належним чином не спростував їх. Крім того, просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та правильності кваліфікації його дій в касаційному порядку не оспорюються.
Доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, аналогічні доводам його апеляційної скарги, яким апеляційний суд під час апеляційного розгляду дав належну оцінку.
Водночас, оцінюючи доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача щодо неправильного вирішення судами цивільного позову, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, згідно приписів ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV у разі настання події, що є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ в межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 41 Закону №1961-IV передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.
Згідно з п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував своєї цивільно-правової відповідальності, крім шкоди заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке перебувало в такому транспортному засобі.
Як убачається з вироку, судом першої інстанції встановлено, що власником транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 . Внаслідок вчинення ветераном війни учасником бойових дій ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, цей транспортний засіб (майно потерпілого ОСОБА_6 ) було пошкоджено. Згідно звіту №15/06/18 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 21 червня 2018 року розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 становить 182006,68 грн. При цьому, розмір вказаних збитків визначено спеціалістом як ринкова вартість вказаного транспортного засобу, адже вартість його відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, становить 372411,07 грн., що перевищує його ринкову вартість, а тому відновлювати такий транспортний засіб не доцільно. Тобто вказаний транспортний засіб є фактично знищеним.
Таким чином, в розумінні ст. 22 ЦК України, збитками для ОСОБА_6 в даному випадку є втрати, які він зазнав у зв`язку із пошкодженням, а фактично знищенням належного йому на праві власності майна - транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , розмір таких збитків становить 182006,68 грн. і відшкодувати її у повному обсязі, за загальним правилом (ч.1 ст. 1166 ЦК України), зобов`язаний ОСОБА_5 особа, яка завдала цю шкоду.
Разом з тим, місцевий суд встановив, що свою цивільно правову відповідальність як власника транспортного засобу «ВМW X-5» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 обвинувачений не застрахував, однак він є ветераном війни учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , а згідно із п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом».
Станом на 22 січня 2018 року (на день настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати) були установлені наступні розміри страхових сум :- за шкоду, заподіяну майну потерпілих, - у розмірі 100000 грн. на одного потерпілого;- за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих,- у розмірі 200000 грн. (Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №566 від 09.07.2010 року, в редакції Розпорядження №3470 від 29.12.2015) .
Відповідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Ця правова норма визначає спосіб визначення розміру відшкодування, яке повинна провести страхова компанія, а в даному випадку МТСБУ, який в будь якому випадку не може перевищувати 100000 грн. страхової суми, встановленої станом на день настання події.
Вартість транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 після дорожньо транспортної пригоди не визначена, сторони кримінального провадження та потерпілий клопотань про залучення експерта для визначення такої вартості не заявили, а суд, у відповідності до ст.ст.332,242 КПК України, з власної ініціативи залучити експерта у даному випадку не вправі.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що з МТСБУ на користь ОСОБА_6 піддягає стягненню 100000 грн. страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілого, а суму збитків внаслідок пошкодження майна, які перевищують страхову суму (82006,68 грн.), у відповідності до ст. 1194 ЦК України, ОСОБА_6 зобов`язаний сплатити обвинувачений ОСОБА_5 , тобто особа, яка завдала ці збитки. З урахуванням добровільно сплачених обвинуваченим в рахунок відшкодування цих збитків 32999,98 грн., з нього на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягає стягненню 49006,70 грн.
У зв`язку з цим, судом першої інстанції цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково, та стягнуто із МТСБУ на користь ОСОБА_6 100000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну майну, 9975,92 грн страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю та 498,80 грн моральної шкоди. Крім того, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 49006,70 грн матеріальної шкоди, 49501,20 грн моральної шкоди та 2700 грн понесених процесуальних витрат.
Переглядаючи вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції частково задовольнив апеляційну скаргу представника МТСБУ.
Як убачається з оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, під час апеляційного розгляду суд встановив, що вартість транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , після дорожньо-транспортної пригоди не визначена.
З наданого в ході апеляційного розгляду представником потерпілого ОСОБА_6 висновку експерта від 05.07.2021 року № 15/06/21 слідує, що середня ринкова вартість автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_7 , станом на момент огляду 08 червня 2018 року, становить 182006,68 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , станом на 22 січня 2018 року, з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи 981322,37 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , станом на 22 січня 2018 року, з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи становила 372411,07 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , з технічної точки зору, станом на 22 січня 2018 року, внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 22 січня 2018 року 182006,68 грн. Утилізаційна (залишкова) вартість пошкодженого автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 208 СDI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , станом на дату надходження заяви 16 червня 2021 року 40485,69 грн.
Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що під час апеляційного розгляду представник цивільного відповідача не спростував необхідність відшкодування потерпілому ОСОБА_6 цієї шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_5 , відповідно до зазначених вимог закону та наведених розрахунків, і не надав належних та допустимих доказів іншої ринкової вартості спірного автомобіля до моменту дорожньо транспортної пригоди та його ринкової вартості після неї.
При цьому суд апеляційної інстанції, врахувавши положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийшов до висновку про необхідність стягнення розміру матеріальної шкоди з МТСБУ на користь ОСОБА_6 за шкоду заподіяну майну, у сумі 100000 грн., та з ОСОБА_5 41520,99 грн. (182006,68 грн. 40485,69 грн).
Згідно з вимогами п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України розмір матеріальних збитків, заподіяних потерпілому кримінальним правопорушенням, визначається експертизою.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно зі ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 404 КПК України визначено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями.
При цьому сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, представник потерпілого ОСОБА_6 в ході апеляційного розгляду надав суду висновок експерта № 15/06/21 від 05 липня 2021 року щодо вартості пошкодженого автомобіля.
Оскільки вказаний висновок експерта був зроблений після ухвалення судом першої інстанції вироку та в судовому засіданні не досліджувався, апеляційний суд, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідив та врахував цей висновок експерта як джерело доказу.
Таким чином, доводи представника цивільного відповідача з приводу того, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України, у своєму рішенні посилався на висновок експерта № 15/06/21 від 05 липня 2021 року, який був зроблений вже після відкриття апеляційного провадження, є безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Переглянувши вирок місцевого суду, зробивши всі необхідні розрахунки розміру матеріальної шкоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність змінити вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року в частині вирішення цивільного позову шляхом зменшення розміру матеріальної шкоди, яку необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 .
Таким чином, вийшовши за межі поданих апеляційних скарг, апеляційний суд,на думку Суду, не допустив порушення вимог КПК України.

Тому доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача, що апеляційний суд, переглядаючи рішення місцевого суду, вийшов за межі поданих апеляційних скарг, також є не прийнятними.
Як убачається з ухвали апеляційного суду, наведені в апеляційній скарзі доводи представника МТСБУ є аналогічними тим, що викладені в його касаційній скарзі, та були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який надав на них вичерпні відповіді та належним чином обґрунтував своє рішення з наведенням докладних мотивів, з яких цю апеляційну скаргу було частково задоволено.
Ухвала апеляційного суду належним чином мотивована, вона відповідає вимогам статей 370 і 419 КПК України.
В той же час, касаційна скарга представника цивільного відповідача не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення ст. 412 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміні судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_4 наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються. Отже, за відсутністю підстав для відкриття касаційного провадження таке питання не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного відповідача МТСБУ ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 грудня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 травня 2022 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3