У Х В А Л А

31.05.2022 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000573 відомості про яке 29.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в :

Слідчий слідчого відділу Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 28 травня 2022 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 на перехресті доріг поблизу села Жоравка, Яготинської територіальної громади, Бориспільського району, Київської області, сів на задній ряд до салону автомобіля марки «ВАЗ» модель «21144» реєстраційний номер НОМЕР_1 в якості пасажира за кермом якого перебував ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_10 . Під час руху транспортного засобу у бік села Жоравка у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 з метою помсти на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх діянь та з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 застосувавши фізичну силу відносно останнього яка виразилась у нанесенні ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, від чого ОСОБА_9 втратив свідомість. У подальшому реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 помістив ОСОБА_9 до багажного відділення транспортного засобу марки «ВАЗ» модель «21144» реєстраційний номер НОМЕР_1 без свідомості та закрив багажне відділення вказаного транспортного засобу тим самим здійснив незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_4 28.05.2022 приблизно о 23 годині 10 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи в селі Жоравка, Яготинської територіальної громади, Бориспільського району, Київської області після вчинення незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом марки «ВАЗ» модель «21144» реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою незаконного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ» модель «21144» реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи свої злочинні дії, які носять протиправний та незаконний характер, передбачаючи наслідки незаконного заволодіння транспортним засобом та свідомо цього бажаючи, діючи відкрито для потерпілого ОСОБА_9 , не маючи права керувати вищевказаним транспортним засобом та дозволу власника на його експлуатацію, відчинив водійські двері автомобіля, які не були замкнені, запустив наявним у замку запалювання ключем двигун, та покинув місце вчинення злочину, тим самим здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане із застосуванням фізичного насильства відносно ОСОБА_9 .

Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду; з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілого або свідків; може вчинити інше кримінальне правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованих злочинів.
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. В свою чергу, підозрюваний та його захисник просили слідчого суддю обрати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що 29.05.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а тому, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим. Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практика ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана в клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій вказаного кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 29.05.2022 в ході якого він вказав відомі йому обставини вчинення відносно нього злочину ОСОБА_4 та вказав перелік викрадених речей; протокол огляду місця події від 29.05.2022 по АДРЕСА_1 в ході якого вилучено викрадений транспортний засіб; протокол допиту свідка ОСОБА_11 , з показів якого встановлено, що ОСОБА_4 застосовуючи насильство до ОСОБА_9 заволодів транспортним засобом; протокол допиту свідка ОСОБА_10 , з показів якої встановлено, що ОСОБА_4 застосовував насильство до ОСОБА_9 ;протокол обшуку від 29.05.2022, який проводився у АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав ОСОБА_4 , звідки вилучено мобільний телефон марки «Леново», мобільний телефон «Редмі» та ключ від викраденого транспортного засобу; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 29.05.2022 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України. Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 та ч. 3 ст. 289 КК України. Санкція ч. 1 ст. 146 КК України передбачає позбавлення волі на строк до трьох років. Санкція ч. 3 ст. 289 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Дані про особу ОСОБА_4 свідчать про те, що він має міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання. З ним проживає дружина та донька, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Суд погоджується із доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, та допускає, що обвинувачений може вдатися до переховування як способу поведінки у випадку загрози його інтересам; може незаконно впливати на потерпілого або свідків. Ризик можливого вчинення нових злочинів, з урахуванням презумпції невинуватості та відсутності у матеріалах справи даних про минулу злочинну поведінку обвинуваченого, у клопотанні прокурора недоведений.
Отже, головуючий вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Ні в письмовому клопотанні, ні усно в судовому засіданні прокурор не зазначив про обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу. У свою чергу, захисник просив суд розглянути можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілого або свідків. З урахуванням соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання, родини до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, який полягатиме у забороні обвинуваченого цілодобово залишати житло ( АДРЕСА_2 ).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 193, 181 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, а також виконувати такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала діє до 30.07.2022 року.
Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 01.06.2022 об 08.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1