Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/489/20
У Х В А Л А

01 червня 2022 року

Подільський районний суд міста Києва в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглядаючи у судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001385 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 09 лютого 2019 року, приблизно о 15 год. 40 хв., та інші особи перебували у приміщенні адміністративної будівлі Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві по вул. Хорива, 20 в м. Києві поруч із прохідним постом, що веде до службових приміщень управління поліції, у тому числі кабінетів працівників, кімнати зберігання зброї, речових доказів, режимно - секретної частини, де вимагали повернення раніше вилучених речей.
Користуючись тим, що під час проходження працівника поліції в приміщення будівлі, двері внутрішнього посту не встигли зачинитись, в цей час ОСОБА_5 та інші особи вирішили пройти через них з порушенням визначеного порядку та пропускного режиму, передбачених Інструкцією з організації охорони та пропускного режиму на об`єктах Подільського УП ГУНП в м. Києві, затвердженого начальником Подільського УП ГУНП в м. Києві 03 січня 2019 року.
В цей час, у середині приміщення адміністративної будівлі Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 20 за дверима прохідного посту перебували працівники Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які згідно плану-розрахунку сил і засобів поліції, задіяних для забезпечення публічної безпеки та порядку під час проведення заходів з масовою участю громадян в місті Києві на 09.02.2019 несли службу на території Подільського району міста Києва та є працівниками правоохоронного органу згідно з положеннями ст. 2 Закону У країни «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів».
З метою запобігання проходження ОСОБА_5 та інших сторонніх осіб до режимних та інших службових приміщень працівники Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві, працівники Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перебуваючи в однострої та зі знаками розрізнення поліцейських, на виконання п. 19 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції з організації охорони та пропускного режиму на об`єктах Подільського УП ГУНП в м. Києві, стали в дверному отворі, заблокувавши прохід через нього, та повідомили присутнім особам про обмежений доступ до режимного приміщення.
У відповідь на законні дії поліцейських, у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що останні є працівниками правоохоронного органу, знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків із забезпечення охорони вищевказаної адміністративної будівлі, виник злочинний умисел, спрямований на здійснення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.
На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 , розуміючи, що його протиправні дії будуть підтримані іншими сторонніми особами, а отже вчиняються спільно з останніми групою осіб, знаходячись поряд з дверима прохідного посту Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві, впритул з працівників поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , почав активно фізично протидіяти виконанню ними своїх службових обов`язків, а саме штовхати їх руками, шарпати по однострою, обмежуючи рух, намагатись втягнути їх зі строю, штовхати тілом з метою прорватися всередину приміщення всупереч законним вимогам працівників поліції припинити казані дії, зокрема, хапав за руки та одяг поліцейських ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , тим самим намагався вивести останніх з рівноваги, при цьому інші особи, які перебували разом з ОСОБА_5 , хапали і за руки вказаних працівників поліції.
Вказані протиправні дії ОСОБА_5 тривали з різною інтенсивністю протягом декількох хвилин, однак внаслідок протидії працівників поліції, ОСОБА_5 та інші сторонні особи не змогли потрапити за межу прохідного осту Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві.
Таким чином, ОСОБА_5 бвинувачується у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків, тобто у вчиненні римінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 49 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений підтримав клопотання, заявлене його захисником, та просив його задовольнити. Обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміло як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою. Свою вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення не визнав.
Прокурор не заперечував проти задоволення даного клопотання та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених у ст. 49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
За змістом ст. 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
У ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Санкція ч. 2 ст. 342 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавленням волі на строк до двох років.
Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час розгляду клопотання) злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, належить до нетяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (як в редакції, чинній за станом на час розгляду клопотання, так і в редакції за станом на 09 лютого 2019 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, належав до злочинів невеликої тяжкості. Так само і на час розгляду клопотання злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, належить до нетяжких злочинів (ч. 4 ст. 12 КК України).
Таким чином, для злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, встановлено строк давності три роки.
Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч. 2 ст. 342КК України, мало місце у лютому 2019 року. 12 березня 2019 року досудове розслідування в справі було зупинено, а 26 березня 2019 року відновлено. З моменту відновлення досудового розслідування минуло більше трьох років.
З наданих прокурором відомостей вбачається, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався. Законом не встановлено заборону щодо застосування давності злочину, передбаченого ст. 342 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Керуючись ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 286, 288, 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001385 за ч. 2 ст. 342 КК України закрити.
Речовий доказ диск, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_9