Справа № 276/2053/21
Провадження по справі№ 1-кп/276/61/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду кримінальне провадження №0000661 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Набережні Човни, республіка Татарстан, Російської Федерації, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, на утриманні осіб немає, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.11.2003 року Володарсько Волинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 06.03.2012 року Володарсько Волинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 28.08.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ :
08 жовтня 2021 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на ділянці місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , на грунті тривалих неприязних відносин, під час чергового конфлікту, маючи умисел на заподіяння умисного тілесного ушкодження ОСОБА_5 , у той час коли останній сидів на дерев`яній лаві, схопив його за верхній одяг та підвів на ноги. Після цього, користуючись своєю фізичною перевагою, натягнув йому верхній одяг на голову, дезорієнтуючи та обмежуючи огляд останнього та долаючи опір потерпілого, повернув його обличчям до лави, обмежуючи рух останнього. Після чого, перебуваючи позаду відносно потерпілого, ОСОБА_6 умисно, кулаками обох рук, наніс близько 10 ударів в область тулубу ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-го правого ребра та правобічного гемотораксу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що дійсно у жовтні 2021 року у вечірній час, він перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_5 , якого він знає близько 10 років та з яким у нього тривають неприязні відносити, схопив ОСОБА_5 за верхній одяг, підвів його на ноги, після чого, кулаками рук наніс декілька ударів в область тулуба ОСОБА_5 та після цього вони розійшлися. Обвинувачений зазначив, що він в подальшому пропонував відшкодувати потерпілому шкоду, проте той відмовився від отримання компенсації. У вчиненому щиро розкаюється, активно сприяв проведенню досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює доказів по даній справі, здобутих органом досудового розслідування. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, претензій до ОСОБА_4 не має, щодо покарання покладається на розсуд суду.
Оскільки обвинувачений, не оспорював в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують його особу.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановленою та доведеною, і його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_5 .
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Суд зокрема враховує особу ОСОБА_4 , який характеризується задовільно, скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, критично ставиться до вчиненого ним діяння та надає йому об`єктивну оцінку.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з досудовою доповіддю, наданою Коростенським РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, орган пробації дійшов висновку, що виконання покарання у громаді можливо лише за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наведені вище обставини, наявність пом`якшуючих покарання обставин, думку прокурора та потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на даний час судимість погашена, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України із застосуванням вимог ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У ХВ А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази:

- медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3326 від 08.10.2021 та рентгенограма ОГК на ім`я ОСОБА_5 від 12.10.2021, які зберігаються в КСРД Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області повернути до медичного закладу;
- оптичний DVD-R диск із відеозаписом результатів слідчого експерименту від 12.10.2021 за участю свідка ОСОБА_7 залишити при матеріалах кримінального провадження;
- оптичний DVD-R диск із відеозаписом результатів слідчого експерименту від 12.10.2021, за участю свідка ОСОБА_8 - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- оптичний DVD-R диск із відеозаписом результатів слідчого експерименту від 26.10.2021, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько - Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1