Справа № 713/1297/22
Провадження №1-кп/713/132/22
Вирок
Іменем України

14.09.2022 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 12.06.2022 року , по обвинуваченю:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

09.03.2016 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст.185 ч.5 КК України по покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією . Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19.07.2016 року вирок суду від 09.03.2016 року скасовано. Визнано винним за ст.185 ч.4 КК України до покарання 3 роки позбавлення волі . На підставі ст.75 КК України звільненого з іспитовим строком на 2 роки.

13.03.2019 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, 19.04.2019 року знято з обліку у зв`язку зі сплатою штрафу.

16.07.2021 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст.185 ч.2 КК України по покарання у виді одного року обмеження волі , на підставі ст.75 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 23 травня 2022 року, (точної години досудовим розслідуванням не встановлено( під час введення на всій території України воєнного стану у відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Указу Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку воєнного стану в Україні» та Закону України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119-ІХ, , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу таємно викрав із стодолі, котра знаходиться за вищезгаданою адресою та яка належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 дерев`яні дошки, бруси обрізані сухої ялини у кількості сорока штук, загальною кубомасою 0,7 м3. Внаслідок цього спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4550 грн. 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину визнав, щиро розкаявся. Від давання показів відмовився в порядку ст.63 Конституції України .

Дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами також доводиться винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України :

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.05.2022 року в якому вказано, що 23.05.2022 року гр. ОСОБА_5 викрав обрізні дошки різної породи ,які належать ОСОБА_7 із господарства ,яке розташоване в АДРЕСА_2 .

- Витягом з ЄРДР за № 0000220 від 12.06.2022 року в якому зазначено, що 23 травня 2022 року, (точної години досудовим розслідуванням не встановлено( під час введення на всій території України воєнного стану у відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Указу Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку воєнного стану в Україні» та Закону України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 № 2119-ІХ, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу таємно викрав із стодолі, котра знаходиться за вищезгаданою адресою та яка належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_7 дерев`яні дошки, бруси обрізані сухої ялини у кількості сорока штук, загальною кубомасою 0,7 м3. Внаслідок цього спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 4550 грн. 00 коп. (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

- Протоколом огляду місця події від 24.05.2022 року з фототаблицями, де вказано, що оглядом місця події є АДРЕСА_2 .

- Протоколом добровільної видачі від 25.05.2022 року , де ОСОБА_8 добровільно видав з господарства , що розташоване по АДРЕСА_3 дерев`яні дошки, бруси обрізані сухої ялини, загальною кубомасою 0,7 м3.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2022 року з відеозаписом, під час якого ОСОБА_9 розповів про обставини події від 23.05.2022 року .

- Висновком товарознавчої експертизи №СЕ-19/126-22/3460/-ТВ від 26.05.2022 року в якому вказано, що ринкова вартість дерев`яних , дошок брусів, обрізної дошки ялини загальною кубомасою 0,70 м.3, тривалого зберігання у придатному стані на момент вчинення кримінального правопорушення ,а саме станом на 23.05.2022 року могла становити 4550,00 грн..

Згідно довідки КНП «Вижницька БЛІЛ» від 01.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , встановлено, що останній на «Д» обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває .

- З характеристики, виданої селищним головою Берегометської селищної ради від 25.05.2022 року, вбачається, що ОСОБА_5 , характеризується посередньо.

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_5 від 11.07.2022 року за № 222, що останній проживає у будинку тітки ОСОБА_7 не працює. Власного житла не має.

З довідки ІТ вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 , раніше судимий.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 , кримінальне правопорушення слід кваліфікувати: за ст. 185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена у умовах воєнного стану.

За правилами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди .

Обставин ,які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд, вважає, що зазначені пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави до застосування вимог ст. 69 КК України, обвинуваченому при призначенні покарання ОСОБА_5 .

Судом враховується те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, визнає вину в його скоєнні, повністю відшкодував шкоду.

Таким чином, при призначені покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винного .

За приписами ч. 3 ст. 78 КК України «У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу».

Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, зокрема, коли засуджена особа до повного відбування покарання вчинила новий злочин. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з положень ч. 2 ст. 75 та ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дії, а також вимоги ст.50 КК України, потерпіла зазначає. що шкода їй відшкодована будь яких претензій до обвинуваченого не має , просить суворо не карати, а також те, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, що свідчить про його антисоціальну спрямованість, а також про систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, призначеного згідно вироку Вижницького районного суду Чернівецької області від 16.07.2021 року, призначено йому покарання за ст.185 ч.2 КК України - 1 рік обмеження волі та звільнено на підставі ст. ст 75, 76 КК України строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.69 КК України та частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком, із врахуванням ст.71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати вирішити в порядку ст.124 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обраний у виді тримання під вартою, який необхідно залишити до набрання вироком законної сили .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного ) року позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 16.07.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 25.05.2022 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили залишити, тримання під вартою.

Речові докази: дерев`яні дошки, бруси обрізані сухої ялини у кількості сорока штук, загальною кубомасою 0,7 м3 , який переданий на зберігання ОСОБА_8 , повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 514,86 (п`ятсот чотирнадцять гривень, 86 копійки ) в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК