Дата документу 13.04.2022 Справа № 334/7289/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/800/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/7289/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 25 вересня 2019 року приблизно о 12 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі супермаркету «Варус - 48» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Товариська, буд.39, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, таємно умисно повторно шляхом вільного доступу викрав пляшку віскі вартістю 303 грн. 20 коп. Після чого, ОСОБА_9 , сховавши вищевказаний продукт, пройшов через касову зону не оплативши за товар, та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але був зупинений охороною супермаркету, тим самим з причин, які не залежали від його волі, не довів свій злочинний умисел до кінця.

27 вересня 2019 року приблизно о 14 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі супермаркету «АТБ» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Ладозька, буд.26, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав 4 банки червоної ікри вартістю 109 грн. 08 коп. за одиницю товару без урахування ПДВ. Після чого ОСОБА_8 , сховавши вищевказаний продукт, пройшов через касову зону не оплативши за товар, та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але був зупинений охороною супермаркету, тим самим з причин, які не залежали від його волі, не довів свій злочинний умисел до кінця.

Крім того, 28 вересня 2019 року приблизно об 11 годині ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі магазину «Дрінк Хата» за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.224, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно з корисливих мотивів повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав 1 пляшку коньяку вартістю 421,56 грн. Після чого, ОСОБА_8 , сховавши вищевказаний продукт, пройшов через касову зону не оплативши за товар, та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, але був зупинений охороною супермаркету, тим самим з причин, які не залежали від його волі, не довів свій злочинний умисел до кінця.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно. Йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26.06.2020 року, зміненим ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07.09.2020 року, остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив застосувати до нього положення ст.69 КК, оскільки він страждає на захворювання гепатит С та потребує лікування.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію захисника, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого та просила її задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання колегія суддів виходила з наступного.

Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

На переконання колегії суддів, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ґрунтується на наведених вимогах закону.

Так, мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання, судом встановлено не було.

Крім того, суд обґрунтовано прийняв до уваги і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, проте ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Також обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення, в тому числі, умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. У даній справі обвинуваченим вчинено три епізоди умисного корисливого злочину протягом нетривалого проміжку часу.

Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 красномовно свідчить про його схильність до вчинення злочинів та вказує на очевидне його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Вимоги обвинуваченого про призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК не підлягають задоволенню. Адже кримінально-правова норма, передбачена ч.1 ст.69 КК, може бути застосована судом за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень. Не встановлено таких обставин і колегією суддів.

Крім того, застосування положень ст.69 КК обов`язково має відбуватись з урахуванням особи винного. Проте наявність у ОСОБА_8 11 непогашених судимостей і вчинення ним нових кримінальних правопорушень однозначно свідчать про неможливість призначення покарання із застосуванням ст.69 КК.

Відтак, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання є пропорційним і співмірним вчиненому, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4