1Справа № 335/7888/21 1-кп/335/295/2022
ВИРОК
24 червня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді розвантажника м`яса в КП «Запоріжринок», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі КК України),
разом з угодою про визнання винуватості від 24.06.2022,
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
08.04.2021 приблизно о 19:15 год. ОСОБА_6 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, поєднаного з демонстративною зневагою до загальноприйнятних норм моралі, проявом грубої непристойності, знущання над дитиною, ігноруючи норми поведінки в суспільному житті, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці у присутності неповнолітніх дітей, почав висловлюватись на адресу неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нецензурною лайкою, після чого почав силою хапати його за шию та наніс удар рукою в область обличчя, спричинивши останньому легке тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці правої щоки, синців на лівій бічній поверхні шиї, по передній поверхні шиї. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 примусив малолітнього ОСОБА_4 стати на коліна у присутності неповнолітніх дітей та продовжував виражатися нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4 та плювати на нього, чим принижував останнього. Також, з хуліганських спонукань, діючи з винятковим цинізмом, проявом безсоромності, ОСОБА_6 виразив намір вчинити акт сечовипускання на ОСОБА_4 .
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються винятковим цинізмом (хуліганство).
24.06.2022 між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 зі згоди потерпілого ОСОБА_4 в особі його законного представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника адвоката ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
За змістом цієї угоди прокурор Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен останній понести у вигляді штрафу розміром 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. Також обвинувачений зобов`язався протягом 3 місяців сплатити ОСОБА_5 як законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 10 000 грн.
Разом із угодою надано заяву потерпілого ОСОБА_4 в особі його законного представника ОСОБА_5 , в якій надано згоду на укладення вказаної угоди.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор у судовому засіданні зазначила, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Потерпілий та його законний представник у судовому засіданні проти затвердження угоди судом не заперечували, цивільний позов просили залишити без розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, його підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються винятковим цинізмом (хуліганство).
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_6 , який раніше не засуджений, одружений, має неповнолітню дитину, працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, щиро розкаявся.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє роз`яснені йому права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов потерпілого в особі його законного представника підлягає залишенню без розгляду за клопотанням законного представника потерпілого.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 472476 КПК України, суд
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1