Справа№ 953/4336/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові кримінальне провадження № 0000465 від 18.07.2022 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Васищево, Харківського району, Харківської області, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 22.06.2022 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2022 року близько 22 годині 00 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт з раніше знайомим йому ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних відносин.

В ході конфлікту, діючи з раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_4 та знаходячись у положенні стоячи обличчям до обличчя з потерпілим, наніс останньому один удар кулаком своєї правої руки в обличчя потерпілого, а саме в ділянку лівого ока, після чого ОСОБА_3 наніс ще один удар кулаком, потерпілому в область правого вуха.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-786/2022 від 26.07.2022, потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синці на голові. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синців викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відповідно до п.п.2.3.2 «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченим надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, про що обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілим ОСОБА_4 надано відповідні заяви, та розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше був судимий 22.06.2022 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двоста) годин громадських робіт, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді громадських робіт у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому іншого покарання з огляду на те, що ОСОБА_3 не працевлаштований, що унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу або виправних робіт.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що обвинувачений був засуджений 22.06.2022 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 (двоста) годин громадських робіт, та не відбувши це покарання вчинив аналогічне нове кримінальне правопорушення, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання ставати на шлях виправлення і перевиховання.

Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків суд застосовує положення ч.1 ст.71 КК України. Перешкод для призначеного виду покарання суд не вбачає.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 заявлений не був, речових доказів у справі не має, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200 /двісті/ годин громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 22.06.2022 р. у вигляді 200 годин громадських робіт та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у вигляді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1