19.07.22 Справа №469/337/22
1-кс/469/49/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2022 року смт.Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
володільця майна ОСОБА_5
встановила:
12 липня 2022 року слідчим суддею Березанського районного суду Миколаївської області клопотання прокурора про арешт майна повернуте прокурору для усунення недоліків.
Слідчим суддею зазначено, що клопотання у порушення вимог ст.170 КПП України не містить підстав та достатнього обгрунтування необхідності арешту зазначеного майна та його відповідності критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки кваліфікація кримінального правопорушення, викладена у клопотанні, не відповідає диспозиції ч.1 ст.272 КК України, а конкретні обставини, що свідчать про існування підстав вважати, що дійсно було вчинене вказане кримінальне правопорушення, зокрема, які правила безпеки порушені, ким, наслідки такого порушення тощо у клопотанні не зазначені; додані до клопотання копії документів кримінального провадження належним чином не засвідчені, крім того, перелік майна, викладений у клопотанні про арешт, є плутаним, з викладу прохання неможливо встановити, чи просить прокурор арештувати майно, яке перебувало у автомобілі та причепі, та хто є власником цього майна.
Прокурор зазначала, що 08.07.2022 року до ЧЧ відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло телефонне повідомлення з лінії 102 про те, що було порушено правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме при реалізації дизельного палива без оформлення на те відповідних дозвільних документів з автомобіля марки «Газель», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
Відповідно до п. 10 Переліку робіт з підвищеною небезпекою (НПАОП 0.00-4.12-2005), затвердженого наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 №15, роздрібна торгівля паливно-мастильними матеріалами є роботами з підвищеною небезпекою.
Відповідно до вимог п.3 «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», роздрібна торгівля нафтопродуктами здійсн.ється за наявності у суб`єкта господарювання відповідних документів дозвільного характеру та ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Окрім цього, абз.2 п.3 Правил встановлений вичерпний перелік місць роздрібної торгівлі пальним торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.
Вимоги Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», яка є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.
08 липня 2022 року, у ході огляду місця події ділянки місцевості, розташованої на польовій дорозі, яка веде від автомобільної дороги М-14 Е-58 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ» в бік смт. Березанка, навпроти сонячних батарей, виявлено автомобіль марки «Газель» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при візуальному огляді всередині даного автомобіля перебували дві пластикові бочки об`ємом по одній тоні кожна, та пластикові каністри, а також причіп, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , я якому знаходились пластмасові каністри в кількості 15 штук об`ємом 20 літрів кожна, які вилучені та доставлені до відділення поліції № 8 МРУП ГУНП у Миколаївській області і 08.07.2022 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Прокурор зазначає, що вказані у клопотанні речі використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди; вказаних висновків можна дійти у зв`язку з тим, що диспозиція частини 1 статті 272 КК України передбачає порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, оскільки ймовірність настання небезпечної шкоди під час їх виконання є набагато вищою, ніж при виконанні звичайних робіт.
Так, при проведенні огляду встановлено порушення п.1 глави 10.14 розділу IV «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених Наказом МВС № 1417 від 30.12.2014 р. (на пересувній автозаправній станції повинні бути нанесені фарбою написи «Пересувна АЗС», «Вогненебезпечно» та знак класифікації вантажу. Кожна ПАЗС має бути укомплектована первинними засобами пожежогасіння (не менше ніж двома вогнегасниками, протипожежним покривалом, ящиком з піском, лопатою). Відсутність зазначених вимог, в свою чергу, прямо чи посередньо впливають на виникнення технічних недотримань, які відносяться до недотримань правил пожежної, техногенної безпеки і цивільного захисту і можуть створити загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
На даний час проводиться досудове розслідування і виникає необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових) дій та експертиз з речовими доказами, тому з метою їх збереження, накладення арешту на речові докази не призведе до того, що їх зможуть приховати, пошкодити, зіпсувати, втратити, знищити, а це як наслідок може призвести до затягування досудового розслідування, невстановлення об`єктивної істини і, як наслідок, непритягнення винуватих осіб до кримінальної відповідальності.
Зазначене майно у розумінні ст.84 КПК України є доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто фактичними даними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, а саме порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, оскільки за допомогою вказаного автомобіля марки «Газель» білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причіп, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якому знаходились пластмасові каністри в кількості 15 штук об`ємом 20 літрів кожна, здійснювалось незаконне перевезення та зберігання паливних матеріалів з порушенням вимог чинного законодавства в сфері роздрібної торгівлі нафтопродуктами.
Прокурор зазначає, що іншим способом довести обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, неможливо, а тому арешт майна є необхідним з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженні необхідних судових експертиз, враховуючи те, що під час подальшої експлуатації вказаної техніки та майна до завершення проведення необхідних слідчих дій і судових експертиз у кримінальному провадженні вони можуть зазнати конструктивних змін внаслідок змін та заміни внутрішніх деталей, а також знищення самої техніки, що може негативно вплинути на хід і результати досудового розслідування.
У судовому засіданні прокурори заявлене клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини, просили накласти арешт на вказані у клопотанні автомобіль та причеп, так як при здійсненні досудового розслідування встановлено факт переливання нафтопродуктів з транспортного засобу, обладнаного всередині лічильником та пістолетом, що є реалізацією пального, при цьому порушено правила пожежної безпеки, так як транспортний засіб не має передбачених законодавством позначок, є необладнаним, а особа, що здійснювала реалізацію, не пройшла відповідне навчання.
Володілець майна ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання, посилаючись на те, що ним як працівником компанії ТОВ «ТВК ЕЛІНА» здійснювалась не реалізація, а доставка ОСОБА_6 дизельного палива, за яке попередньо було оплачено на АЗС замовником, причепом замовника, та переливання цього палива у пластикові каністри. Вважає, що у його діях може бути склад адміністративного правопорушення, так як ним здійснювалось перевезення об`єму пального у обсягах, що дещо перевищують дозволені. Посилався на те, що він не є суб`єктом зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, а місце переливання пального не є громадським місцем (не створює небезпеки) та не є передбаченим диспозицією ч.1 ст.272 КК України місцем вчинення кримінального правопорушення, яким є виробництво або підприємство. Крім того, будь-якої загрози не існувало; дизельне пальне є легкозаймистою, а не вибухонебезпечною, речовиною, та його перевезення у пластиковій тарі дозволене нормативними актами; автомобіль обладнаний засобами пожежогасіння, а майно вилучене з порушеннями вимог КПК. Надав слідчому судді документи щодо наявності у продавця ТОВ «ТВК ЕЛІНА» ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі, здійснення ОСОБА_6 попередньої оплати придбаного палива та відпуску палива за товаро-транспортною накладною та інше.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За змістом ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частини 4, 5 ст.132 КПК України).
Згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, зокрема, повинні бути зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном (п.3 ч.2 ст.170 КПК України).
Згідно з ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до положень ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Таким чином, виходячи зі змісту ч.1, 2 ст.172 КПК України виклик підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, для участі у розгляді клопотання про арешт майна, є обов`язковим, за винятком, коли заявлено клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Виходячи з вимог ч.7 ст.172 КПК України копія ухвали про накладення арешту на майно негайно після її постановлення вручається фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, у разі їх відсутності під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення (абз.6 ч.7 ст.172 КПК України).
Разом з тим, у порушення п.3 ч.2 ст.170 КПК України, прокурор не надав жодного документа, який підтверджують право власності на причеп, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та не зазначив конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; при розгляді клопотання з пояснень ОСОБА_5 та копій матеріалів кримінального провадження встановлено, що він не є власником (володільцем) цього майна; власником (володільцем) вказаного майна є інша особа, яка у клопотанні не зазначена.
Тобто вирішення питання про арешт причепу, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , без викладу прокурором відомостей про належність цього майна певній особі та здійснення її виклику слідчим суддею і повідомлення про результати розгляду питання про арешт майна призведе до порушення прав та інтересів вказаної особи.
А тому клопотання у цій частині задоволенню не підлягає як таке, що суперечить вимогам процесуального закону.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема, і у рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Частина перша статті 272 КК України встановлює кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві або будь-якому підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, якщо це порушення створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків або заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого.
Отже, для висновку у даному випадку про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення необхідною є інформація або факти про виконання робіт з підвищеною небезпекою, порушення при цьому певних правил безпеки, а також про обставини, які свідчать про створення реальної небезпеки загибелі людей або заподіяння (настання) певних інших тяжких наслідків, що є обов`язковою ознакою складу зазначеного кримінального правопорушення..
За відсутності наслідків порушень правил безпеки такі порушення можуть свідчити про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.93, 132-1, 172-19, 175 КУпАП, а не кримінально караного діяння.
Клопотання не містить викладу про створення вказаними у клопотанні порушеннями загрози загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, не вбачаються такі наслідки і з копій матеріалів кримінального провадження (протоколу огляду місця події з відомостями про виявлення транспортних засобів з пластиковою тарою, пояснень ОСОБА_6 про обставини придбання ним дизельного пального у ТОВ «ТВК ЕЛІНА».
Підозра у даному кримінальному провадженні не пред`явлена.
Прокурором у порушення вимог КПК України не зазначено та не доведено:
- які саме сліди кримінального правопорушення зберегли предмети, на які просить накласти арешт заявник;
- які саме слідчі дії з застосуванням вказаного майна мають бути здійснені у ході досудового розслідування;
- які саме судові експертизи у кримінальному провадженні мають бути проведені щодо майна, про яке йдеться у клопотанні;
- які саме обставини, які підлягають доведенню у кримінальному провадженні, і які неможливо довести іншим способом, без накладення арешту на майно;
- які обставини свідчать про існування зазначених прокурором ризиків.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність передбачених законом підстав для арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Слідчий суддя звертає увагу також на те, що наявний у матеріалах клопотання витяг з ЄРДР не містить прізвища (прізвищ) прокурора (прокурорів), який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а тому не є підтвердженими повноваження прокурора, який звернувся з клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання відмовити.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та володільцю майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: