ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/584/22 Справа № 932/1132/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 огли
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 000236, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 000236.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Зазначає, що приймаючи до уваги те, що мобільні телефони з сім картками відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами, містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, є підстави для накладення арешту на це майно.
Вказує, що під час розгляду даного клопотання встановлений ризик того, що підозрюваний може змінити чи знищити відповідні докази, тому є необхідність встановити заборону користування вказаним майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить визнати поважними причину пропуску строку на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ухвалу проголошено без їх участі, про її існування стало відомо тільки 06.04.2022 року.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на вилучене в ОСОБА_8 майно, оскільки фактично не підтверджено, що таке майно має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, тобто, що воно зберігло сліди протиправної діяльності, є засобами або знаряддями його вчинення або ж у ньому містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування.
Зазначає, що в постанові слідчого про визнання речовими доказами не міститься достатньо обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає зазначене майно.
Вказує, незаконними діями слідчого судді грубо порушено право ОСОБА_8 на захист та правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи без його участі.
Також зазначає, що ОСОБА_8 на час подання слідчим клопотання про арешт майна та на час розгляду клопотання слідчим суддею, не оголошено про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Також вказує, що суд, у порушення норм процесуального Закону в ухвалі не вказує строк її дії.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в заяві надав заперечення на апеляційну скаргу.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Оскільки власник майна та його представник присутні під час розгляду клопотання не були, про її існування ухвали слідчого судді стало відомо тільки 06.04.2022 року то строк на апеляційне оскарження слід поновити, як такий що пропущено з поважних причин.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 09 лютого 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
10 лютого 2022 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000236
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року задоволено клопотання слідчого.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.
Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна, як виду покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченого п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 вказаного Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.
Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу як накладення арешту на майно, яке вилучене у ОСОБА_8 , та яке на праві власності належить останньому.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на зазначене майно.
Як встановлено слідчим суддею, постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, від 09 лютого 2022 року вилучене майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000236.
Посилання апелянта на те, що в судовому засіданні не доведено відповідність майна, на яке накладено арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки спростовуються змістом постанови слідчого від 09 лютого 2022 року.
А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту вищевказаного майна не є переконливими, арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України.
Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Тому, вказівка апелянта на те, що ОСОБА_8 на час подання слідчим клопотання про арешт майна та на час розгляду клопотання слідчим суддею, не оголошено про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що незаконними діями слідчого судді грубо порушено право ОСОБА_8 на захист та правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи без його участі заслуговують на увагу, однак враховуючи передбачену КПК України можливість оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку, апеляційний суд зазначає, що його право на захист було поновлено шляхом розгляду апеляційної скарги.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна, а тому розгляд клопотання у відсутність власників майна не є підставою для скасування арешту майна.
Також, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд, у порушення норм процесуального Закону в ухвалі не вказує строк її дії, оскільки згідно із ч. 5 ст. 173 КПК України не передбачено зазначення в ухвалі про арешт майна строку її дії.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2022 року про арешт майна по кримінальному провадженні № 000236 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4