ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1899/22 Справа № 932/1512/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001323 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2022 року було повернуто прокурору обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідно до обвинувального акту прокурором встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення з наступним формулюванням обвинувачення ОСОБА_7 17.10.2021 року приблизно о 11-45 год на території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_8 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, дістав з кишені куртки револьвер моделі «SAFARI Mod.820 G», призначений для стрільби патронами, спорядженими снарядами травматичної «несмертельної» дії, здійснив постріл у ліву ногу ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у виді вогнепального сліпого поранення лівого колінного суглоба, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення викладена наступним чином: умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України.
Проте, ч. 1 ст. 122 КК України передбачено наступну диспозицію: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я чи значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Суд першої інстанції зробив висновок, що викладені прокурором фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій обвинуваченого не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеній у законодавстві, та не містять в собі кваліфікуючі ознаки, передбачені ч.1 ст. 122 КК України, тобто пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_7 обвинувачення є неконкретним.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу від 06 червня 2022 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Прокурор зазначив, що вказані судом першої інстанції порушення є технічною помилкою, яку прокурор має можливість усунути.
Прокурор також зазначив, що клопотання захисника про повернення прокурору обвинувального акту заздалегідь не було вручено прокурору, що обмежило його право на формування правової позиції.
Прокурор також зазначив, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги право прокурора на зміну обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України, чим допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначив, що суд першої інстанції детально роз`яснив, які норми КПК України та права обвинуваченого будуть порушені у разі прийняття обвинувального акту до розгляду, тому, на думку захисника, прокурор безпідставно посилається на технічну помилку в обвинувальному акті.
Захисник зазначив, що технічна описка за своїм змістом повинна мати очевидний характер, вказувати на абсолютно однозначне розуміння того, що мало бути вказано в місці, де має місце така технічна описка. В свою чергу, помилка прокурора явно не відповідає розумінню технічної - на місці помилки з рівним ступенем ймовірності можуть існувати принципово різні варіанти формулювання обвинувачення, що позбавляє обвинуваченого права на захист від конкретного обвинувачення.
Захисник також зазначив, що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України (п.3 ч.3 ст. 314 КПК України). Підстави для повернення обвинувального акту в цьому випадку існували та продовжують існувати об`єктивно, відповідно, обвинувальний акт в тому вигляді, в якому його було подано, мав бути повернутий в силу його змісту, незалежно від заявлення клопотання захисником. При цьому, заявлення такого клопотання на стадії підготовчого судового засідання не передбачає його вручення прокурору.
Захисник також зазначив, що прокурором в обвинувальному акті обвинувачення не сформовано (фактично, воно є незавершеним, а тому в кримінально-процесуальному розумінні формулювання обвинувачення відсутнє), що позбавляє прокурора можливості змінити в подальшому обвинувачення, тому, на думку захисника, посилання прокурора на можливість зміни обвинувачення є безпідставним.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік вимог до обвинувального акту та відомостей, які обвинувальний акт має містити, а також перелік додатків до нього, порушення вказаних вимог та відсутність перерахованих відомостей та додатків і є підставами для повернення прокурору обвинувального акту для усунення недоліків.
Повернення обвинувального акту передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Як вбачається з положень ч. 2 ст. 291 КПК України, закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, правова кваліфікація кримінального правопорушення викладена як умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України.
Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КК України, в редакції, чинній станом на час скоєння злочину, передбачено відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що викладені прокурором фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій обвинуваченого не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеній у законодавстві, та не містять в собі кваліфікуючі ознаки, передбачені ч.1 ст. 122 КК України.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_7 , не є технічною помилкою таке обвинувачення є неконкретним, позбавляє обвинуваченого права на захист, а тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про невідповідність вказаного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2022 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001323 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001323 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4