ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/1034/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1484/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Валківського районного суду Харківської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2022 року, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.2,3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2022 року клопотання прокурора задоволено та відкладено судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 на 11:00 год. 12.10.2022. Вирішено здійснити привід в судове засідання свідків: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_13 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; Прилуцьку В М, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_14 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_15 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_16 , що проживає за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_17 , що проживає за адресою: АДРЕСА_7 ; ОСОБА_18 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Цією ж ухвалою продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто з 23.09.2022 до 21.11.2022 включно, без визначення розміру застави.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині продовження стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації із забороною покидати місце реєстрації обвинуваченого.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що оскаржувану ухвалу вважає необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що обвинувачений активно співпрацював зі слідством, надав покази. Переховуватися від слідства наміру не має, буде з`являтись на першу вимогу. Знищувати докази або вчиняти нові злочини не також має наміру. Щодо зазначених прокурором ризиків можливого незаконного впливу на свідків, потерпілого, то хто ці свідки, щодо яких існує ризик впливу обвинуваченим, невідомо. Зазначає, що якщо є ще якісь особи, то вони не вказані. Отже вважає, що ризик впливу на свідків теж не має належного обґрунтування. Посилається на те, що прокурор в суді не довів потребу продовження застосування такого запобіжного заходу та наявність продовження снування ризиків. Крім того, захисник просить враховувати відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: п.1 обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки один із злочинів, який йому інкримінується є особливо тяжким та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Крім того, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки (неодружений, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований); - п.2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - п.3 перебуваючи на волі ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному проваджені; - п.5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, 07.04.2020 звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання, не працевлаштований та не має постійного джерела доходів.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному проваджені або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимість за які в передбаченому законом порядку не погашена, після відбуття покарання знову вчинив ряд корисливих злочинів, що свідчить про його кримінальну направленість, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Крім того, на підставі ухвали суду від 25.02.2021 ОСОБА_8 був оголошений у розшук, оскільки будучи належним чином повідомленим про дату і місце судового розгляду, з 15.10.2020 в судове засідання не прибував, затриманий 11.05.2021 працівниками поліції за вчинення іншого особливо тяжкого злочину, що надає підстави сумніватись, що він став на шлях виправлення та перевиховання.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_8 не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність постійного джерела доходу.
Враховуючи, що обвинувачений обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, у тому числі із застосуванням насильства до потерпілих, а також враховуючи, що не всі свідки ще допитані, що унеможливлює виключення вчинення обвинуваченим на них тиску, що об`єктивно свідчить про продовження існування ризиків щодо його переховування від суду, впливання на свідків, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення або вчинення іншого кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів.
За таких обставин, колегія суддів погоджується зі слушністю висновків суду першої інстанції щодо продовження існування раніше встановлених ризиків, а саме того, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, в разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а саме у грабежі, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб; грабежі, поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпіло, а також у розбої, поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду першої інстанції, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
Колегія суддів ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду можливість, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Посилання захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання та міцних соціальних зв`язків - самі по собі не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доцільності продовження тримання його під вартою, не зменшують існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених в оскаржуваній ухвалі, а тому, доводи останнього колегія суддів не вважає визначальними, саме з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого. Крім того, ці обставини існували на час вчинення інкримінованих йому злочинів, і не стали стримуючим фактором для ОСОБА_8 від противоправних дій.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 19 вересня 2022 року, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді