Справа № 352/958/22
Провадження № 1-кп/352/213/22
У Х В А Л А

07 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

провівши підготовче судове засідання по кримінальному провадженню № 0000181 від 24 липня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2022 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000181 від 24 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 307 КК України. Під час досудового розслідування до обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_10 11 травня 2022 року був застосований запобіжний захід у виді утримання під вартою.

Ухвалою судді від 01 липня 2022 року обвинувальний акт був призначений до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, зазначив про можливість проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні та просив викликати в судове засідання учасників судового провадження. Також прокурор заявив клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_10 запобіжних заходів у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що під час досудового розслідування до обвинувачених були застосовані такі запобіжні заходи, строк яких спливає, тому вважає, що необхідно застосувати до обвинувачених запобіжні заходи у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, оскільки підстави для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відсутні, ризики, які виправдовують утримання обвинувачених під вартою нікуди не зникли, є реальними та дійсними. Будь-яких інших клопотань прокурор не заявляв.

Потерпілий і його представник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду і заявили клопотання про долучення до справи цивільного позову, а також заявили клопотання про арешт майна обвинувачених, що обґрунтоване необхідністю виконання в майбутньому судового рішення щодо стягнення з обвинувачених спричиненої шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_8 і його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та виклику в судове засідання учасників судового провадження. Щодо заявленого прокурором клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, посилаючись на необґрунтованість підозри і те, що відсутні будь-які передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як утримання під вартою, а тому необхідно застосувати до нього більш м`який у виді домашнього арешту або застави. Також заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна через його необґрунтованість.
Обвинувачений ОСОБА_10 і захисник ОСОБА_9 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та виклику в судове засідання учасників судового провадження. Щодо заявленого прокурором клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, посилаючись на те, що підозра щодо ОСОБА_10 взагалі необґрунтована належним чином, відсутні будь-які передбачені законом ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як утримання під вартою, а тому необхідно застосувати до нього більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту. Заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна через його необґрунтованість.

Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжних заходів, суд відмічає таке:

Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
В силу вимогст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів в сукупності оцінює всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання, оскільки підозра належним чином обґрунтована, в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор. Зокрема, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), місце проживання яких відоме ОСОБА_8 та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_8 раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину і йому інкриміновано вчинення тяжкого злочину під час іспитового строку. При цьому судом враховується, що ОСОБА_8 одружений, має на утриманні малолітню дитину, займається підприємницькою діяльністю, надає волонтерську допомогу.
Оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти вказаним ризикам, до ОСОБА_8 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

З огляду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із насильством, суд відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України не визначає розмір застави.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання, оскільки підозра належним чином обґрунтована, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що посягає на найвищу соціальну цінність життя та здоров`я особи, він міцних соціальних зв`язків не має, не працює, офіційне джерело його доходів невідоме. До того ж, є достатньо підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, зокрема, обвинуваченому відомі адреси проживання потерпілого та свідків в цьому кримінальному провадженні, а на даний час вказані особи судом ще не допитані (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Наявний також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки на даний час щодо підозрюваного здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України і наприкінці червня 2022 року ОСОБА_10 засуджений за ч.1 ст. 286-1 КК України.

Враховуючи недостатність застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів, до ОСОБА_10 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України і враховуючи, що ОСОБА_10 інкриміновано вчинення злочину, пов`язаного із насильством, суд не визначає розмір застави.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, стосовно того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім того, суд враховує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.
Таким чином, тримання під вартою обвинувачених в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинувачених, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Стосовно клопотання про арешт майна:

В ході підготовчого судового засідання судом ухвалено долучити до матеріалів справи цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинувачених у солідарному порядку 29 956 грн. матеріальної шкоди і 4 000 000 грн. моральної шкоди.

Також потерпілим подано клопотання про арешт майна обвинувачених, обґрунтоване необхідністю забезпечення цивільного позову.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

При дослідженні клопотання, судом не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки належним чином не обґрунтовано можливість приховування майна і взагалі його наявності в обвинувачених.

Таким чином, суд вважає, що потерпілим на даній стадії кримінального провадження, не доведено потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак клопотання задоволенню не підлягає.

Щодо вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468 475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4 8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Тисменицькому районному суду Івано-Франківської області згідно правил підсудності, передбачених ст.ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду та вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314 315 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження № 0000181 від 24 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 1 ст. 307 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 годин 30 хвилин 14 липня 2022 року в приміщенні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за адресою: вул. Незалежності, 150, м. Івано-Франківськ, 76018.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, на строк 60 днів, тобто до 04 вересня 2022 року, включно.

Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, на строк 60 днів, тобто до 04 вересня 2022 року, включно.

В задоволенні клопотання потерпілого про арешт майна відмовити.

В судове засідання викликати осіб, які братимуть участь в судовому розгляді: прокурора, потерпілого, представника потерпілого, захисників, обвинувачених.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_12