Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8955/22
У Х В А Л А

20 жовтня 2022 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеконференції з державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Право Жовтня Згуріського району Київської області, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, розлученого, до засудження непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

29.09.2022 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив задовольнити клопотання та додатково пояснив, що він неодноразово засуджувався за вчинення майнових злочинів. Наразі відбуває покарання за вчинення крадіжки. Із визначених судом 6 років позбавлення волі відбув чотири роки. Думає що за цей час виправився. Після звільнення з місць позбавлення волі планує влаштуватися на роботу, однак ще не знає куди саме. До нього раніше чотири рази застосовувалося умовно-дострокове звільнення, але так виходило, що після цього він знову вчиняв злочини та потрапляв у місця позбавлення волі. Протягом 4 років відбування покарання він був працевлаштованим півтора року.

Представник колонії в судовому засіданні підтримав рішення комісії про те, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки має недостатній ступінь виправлення.

Прокурор вважав клопотання засудженого передчасним, тому у його задоволенні слід відмовити.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення.

Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму, правил внутрішнього трудового розпорядку, додержання дисципліни, виконання вказівок і розпоряджень адміністрації, наявність заохочень і відсутність стягнень, одержання певної спеціальності, підвищення загальноосвітнього рівня й професійної кваліфікації, участь у самодіяльних і творчих колективах, активній участі у виховних заходах, дружелюбному ставленні до інших осіб, які відбувають покарання, підтримання стійкого зв`язку з рідними та близькими.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно-корисній праці, сумлінне виконання трудових обов`язків, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки, покращенні кількісних та якісних показників роботи, підвищенні професійної кваліфікації, бережливому використанні певного обладнання, інструментів, матеріалів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 26.07.2019 Яготинським районним судом Київської області за ст. ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі.

Початок строку 12.07.2018, кінець строку 12.07.2024.

Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_3 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 12.07 2018. Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

Утримуючись в Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)» з 07.08.2018 характеризувався посередньо. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не мав. Один раз заохочувався правами начальника установи за виконання покладених обов`язків, дотримання правил трудового розпорядку та додержання правил поведінки.

Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» з 14.12.2018 характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

У державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» відбуває покарання з 16.10.2019. За час відбування покарання характеризувався посередньо. Має 10 заохочень, стягнень не має. Працевлаштований прибиральником в промисловій зоні, згідно наказу № 114 ПР/ВР від 07.12.2021. До праці ставиться позитивно.

Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і пердметів якими користується при виконанні дорученої роботи. Не завжди здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, інколи буває не голений та не стрижений, однак на зауваження реагує одразу ж та недоліки усуває. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі виконує в повному обсязі. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Відповідно до статті 123 КВК України не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Відповідно до ст. 126 КВК України має середню освіту, в Білоцерківському навчальному центрі № 35 не навчався. Відповідно до ст. 110 КВК України соціально-корисні зв`язки відсутні.

Як убачається з довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_3 загалом має 10 заохочень за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Стягнень не має.

Відповідно до довідки № 244 від 04.10.2022 про прибутки по місяцях засуджений ОСОБА_3 працевлаштований з серпня 2021 по даний час та отримує заробітну плату.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Виконання призначеного судом покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому в його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину. Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Крім іншого, судом також встановлено, що за період з 1993 по 2017 роки ОСОБА_3 8 разів засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів. Відбував покарання у місцях позбавлення волі та звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак, після звільнення з місць позбавлення волі, під час умовно-дострокового звільнення знову вчиняв умисні корисливі злочини проти власності.

Так, вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 08.07.1993 ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 29.09.1994 за ст. 4 Указу Президента України «Про амністію» від 18.08.1994.

Через невеликий проміжок часу ОСОБА_3 знову вчинив умисний злочин та був засуджений 18.10.1996 вироком Згурівського районного суду Київської області ст.ст. 140 ч. 3, 140 ч.2, 81 ч. 4, 86-1, 143 ч. 2, 42 КК України до 10 років позбавлення волі. 13.11.1996 виключено ст. 81 ч. 4 КК України. 11.12.2021 вирок змінено, вважати засудженим за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 190 ч. 2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений 18.04.2002 умовно-достроково на 2 місяці 3 дні.

Після умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 вчинив новий злочин, за що був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 16.12.2003 за ст. ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з випробуванням 3 роки.

Однак під час іспитового строку ОСОБА_3 знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за яке 22.11.2005 був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.07.2009 умовно-достроково на 10 місяців 8 днів.

Після повторного умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 знову вчинив кримінальне правопорушення, за яке був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 20.12.2012 за ст. 297 ч. 2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком 2 роки 6 місяців.

Під час іспитового строку ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 23.12.2013 за ст. 309 ч. 1, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 01.10.2015 умовно-достроково на 7 місяців 28 днів.

Будучи втретє звільненим умовно-достроково ОСОБА_3 був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 06.03.2017 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням 3 роки.

Під час іспитового строку ОСОБА_3 вчини кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України, за яке був засуджений вироком Згурівського районного суду Київської області від 23.05.2018 до 6 років позбавлення волі.

За змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив та вчиняв нові умисні корисливі злочини проти власності. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений жодним чином не довів, що він сумлінною поведінкою та ставлення до праці став на шлях виправлення.

Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи викладене, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання, оскільки кожен раз після умовно-дострокове звільнення із місць позбавлення волі ОСОБА_7 знову вчиняв злочини. Матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Яготинського раойнного суду Київської області від 26.07.2019.

Таким чином, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 21.10.2022 о 08 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_8