Справа №: 272/408/19
Провадження № 1-кп/272/16/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка кримінальне провадження № 0000099 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черняхів, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого,

за ч.1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:
12.03.2016 наказом № 55-к Державного концерну «Укроборонпром» ОСОБА_4 призначений на посаду директора Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», яке знаходиться за адресою: Житомирська область, Андрушівський район, с.Новоівницьке, вул. Лісова, 16.
Згідно контракту Державного концерну «Укроборонпром» з ОСОБА_4 від 12.03.2016 передбачено, що керівник Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» здійснює поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечує його високоприбуткову діяльність, ефективне використання та збереження закріпленого за підприємством державного майна, керівник діє на засадах єдиноначальності. Керівник організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність підприємства, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством України, статутом підприємства та цим контрактом; керівник зобов`язується забезпечити виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку.
Відповідно до п. 1 Додатку № 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 N 2471-XII, встановлено, що до майна яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить, зокрема: вибухові речовини й засоби вибуху, всі види ракетного палива, а також спеціальні матеріали та обладнання для його виробництва.
Згідно п. 2, 3, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать зокрема, вибухові матеріали та речовини. Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система. Дозволи на виготовлення, зберігання та використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття та функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, видаються на ім`я керівників підприємств, установ і організацій, а також громадянам строком на 3 роки. Дозволи на придбання та перевезення цих предметів, матеріалів і речовин видаються на строк до 3 місяців.
Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають підприємствам дозволи на придбання, зберігання вибухових матеріалів та речовин, на відкриття та функціонування сховищ, складів і баз, де вони зберігаються.
Достовірно знаючи вищезазначений порядок поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, ОСОБА_4 , будучи директором Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» порушив вказані вимоги за наступних обставин.
Так, 27.12.2017 близько 12 год. 16 хв. до ОСОБА_4 звернувся голова наглядової ради Корпорації «Небо України» ОСОБА_6 , який попросив останнього прийняти на зберігання та забезпечити зберігання на складі Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» вибухових речовин - зарядів твердого ракетного палива «5Б84» у кількості 112 штук та зарядів твердого ракетного палива «5Б29» у кількості 8 штук, які належать на праві власності Корпорації «Небо України» та зберігались у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується поблизу Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь».
У свою чергу ОСОБА_4 , будучи директором Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» достовірно знаючи про те, що Державне підприємство «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» не має дозволу на зберігання вибухових речовин, погодився на дану пропозицію ОСОБА_6 та 27.12.2017 близько 12 год. 28 хв. діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання відповідних наслідків, без передбаченого законом дозволу, в порушення п.п. 2, 3, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та п. 2 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 N 2471-XII, надав вказівку підлеглому йому працівнику - завідувачу складом Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» ОСОБА_7 про приймання від представників військової частини НОМЕР_2 та розміщення на складі підприємства для подальшого зберігання ящиків із зарядами твердого ракетного палива, повідомивши при цьому, що у ящиках знаходяться запасні частини.
Після цього ОСОБА_7 , будучи підлеглим ОСОБА_4 та діючи за його вказівкою, не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , 27.12.2017 одержав від представників військової частини НОМЕР_2 та помістив на зберігання в приміщення складу«Т-128» Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», розташованого за адресою: Житомирська область, Андрушівський район, с. Новоівницьке, вул. Лісова, 16, ящики, в яких знаходились заряди твердого ракетного палива 5Б84 у кількості 112 штук та заряди твердого ракетного палива 5Б29 у кількості 8 штук, про що доповів ОСОБА_4 .
Тобто вказаними умисними діями ОСОБА_4 із використанням підлеглого працівника та наданих йому в оперативне управління складських приміщень Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» прийняв на зберігання вказані вибухові речовини без передбаченого законом дозволу, та забезпечив їх подальше зберігання в приміщенні складу«Т-128» Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», розташованого за адресою: Житомирська область, Андрушівський район, с. Новоівницьке, вул. Лісова, 16, до моменту їх виявлення правоохоронними органами.
В ході проведення обшуку складського приміщення «Т-128» Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», розташованого за адресою: Житомирська область, Андрушівський район, с. Новоівницьке, вул. Лісова, 16, було виявлено заряди твердого ракетного палива 5Б84 у кількості 112 штук та заряди твердого ракетного палива 5Б29 у кількості 8 штук, які згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи Житомирського НДЕКЦ МВС України за №4/31-10/87 від 30.08.2018 являються зарядами твердого ракетного палива 5Б84 у кількості 112 штук для стартових двигунів ракет 5В27 та є вибуховою речовиною на основі нітроцелюлози, нітрогліцерину, тринітротолуолу, яка за хімічним складом характерна для нітроцелюлозних порохів, твердих ракетних палив, зарядами твердого ракетного палива 5Б29 у кількості 8 штук для маршових двигунів ракет 5В27 та є вибуховою речовиною за компонентним складом характерною для вибухових речовин системи «окисник+відновник» сумішевих твердих ракетних палив, на основі перхлорату амонію, металічного алюмінію, каучуку являються придатними для проведення вибуху та використання за призначенням.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав повністю та пояснив, що раніше до розподілу склад Т128 належав військовій частині. Після розподілу даний склад перейшов до ДП «ЖРЗРО «Промінь», однак ще деякий час майно військової частини там продовжувало зберігатись. В кінці 2017 року військова частина вивезла своє майно, але ще залишилась одна кімната. Ключі від складу Т128 були у ОСОБА_7 , а від кімнати, де зберігалось майно військової частини, були у представника військової частини ІНФОРМАЦІЯ_2 . 27.12.2017 року ОСОБА_4 подзвонив командир військової частини ОСОБА_8 , щоб поїхати на склад Т128. Він подзвонив завідуючому складом ОСОБА_7 і попросив посприяти військовим. Вважає, що військова частина самостійно перевезла пороха в свій склад Т128, щоб виконати вимоги МОУ, оскільки будь-якої накладної про передачу нема. В подальшому, коли він був звільнений, а обов`язки директора виконував Джигірей, від нього ОСОБА_4 стало відомо про зберігання цих порохів, які треба було або вивезти в військову частину, або повідомити в СБУ. Він приїхав на територію ДП «ЖРЗРО «Промінь» побачив опломбовані ящики, організував їх погрузну на автомобіль військової частини і яким чином вони знову опинились у складі Т128 йому невідомо. Просив виправдати його, оскільки досудове розслідування здійснювалось і докази зібрані неуповноваженим органом та з порушенням норм КПК України.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді техніка відділу. Йому відомо, що Корпорація «Небо України» тимчасово зберігала на території військової частини НОМЕР_2 маршові двигуни до ЗРК у 8 великих ящиках та у менших за розмірами ящиками. Дані ящики вивозились приблизно у 2017-2018 роках з військової частини на територію ДП «ЖРЗРО Промінь». Причини перевезення такого обладнання в ящиках свідку не відомі . Наказ щодо вивезення свідок отримав від свого безпосереднього керівника підполковника ОСОБА_10 , який сказав і показав до якого складу везти і сам там особисто був. Ящики з маршовими двигунами завезли на склад на території заводу «Промінь». Розвантажували він і Мисник від військової частини і допомогали двоє із заводу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». При цьому будь-які акти прийому-передачі такого вантажу він не підписував. При розвантаженні ящиків був присутній працівник ДП «ЖРЗРО Промінь» ОСОБА_7 . Окрім цього, свідок повідомив, що не був матеріально відповідальною особою за маршові двигуни, що перебували у вказаних ящиках. Вміст ящиків свідок при перевезення не досліджував, дані ящики були опломбовані і те що там знаходяться маршові двигуни він зробив припущення оскільки такі самі ящики з таким само маркуванням перебували і на балансі військової частини НОМЕР_2 . Окрім цього, свідок повідомив, що територія ДП «ЖРЗРО Промінь» та військової частини НОМЕР_2 розмежована колючим дротом та воротами.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що був задіяний в якості понятого до проведення слідчої дії - обшук на території складу ДП «ЖРЗРО Промінь», під час якого було виявлено та вилучено ящики із порохом на складі Т128. Заходили до такого складу спільно з працівниками правоохоронних органів. Здійснювалась відео фіксація, їм роз`яснили права, а також роз`яснили, що проводиться відео зйомка. Виявлені ящики відкривались та вміст показувався. Після цього ящики із порохом було закрито та опечатано знову, щоб позбавити до них доступу сторонніх осіб.,
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що протягом 2017-2018 років він був командиром військової частини НОМЕР_2 . Так, відповідно до укладеного договору на території військової частини НОМЕР_2 тимчасово зберігались маршові двигуни до ЗРК, які належали Корпорації « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Однак наприкінці 2017 року з Міністерства оборони України надійшов наказ відносно того, що все майно яке зберігається на території військової частини та є вибухонебезпечне має бути вивезене з таких територій. В зв`язку з цим до Коропорації «Небо України» було надіслано відповідний лист про розірвання договору зберігання та акт прийому-передачі майна. Після цього до нього зателефонував представник Корпорації «Небо України» ОСОБА_13 з проханням надати йому номер телефону керівника ДП «ЖРЗРО Промінь» ОСОБА_4 , який він надав за згодою ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_13 повідомив, що зазначене майно перевезуть на територію ДП «ЖРЗРО Промінь».Так, після новорічних свят у 2018 році маршові двигуни до ЗРК були відвантажені на територію ДП «ЖРЗРО Промінь» спеціально обладнаними автомобілями військової частини НОМЕР_2 та за участю працівників військової частини, оскільки будь який інший транспорт та інші особи не допускаються на територію військової частини. Він особисто не був присутній при перевезенні, однак йому відомо від підлеглих, що маршові двигуни перевозились та відвантажувалися у склад №Т128 на території ДП «ЖРЗРО Промінь», який колись належав військовій частині, але на той час, після розподілу, вже належав заводу «Промінь». При перевезенні та відвантаженні виписувалась відповідна накладна та мав бути шляховий лист. Окрім цього, на запитання, що собою являє маршовий двигун свідок пояснив, що це пристрій, завданням якого є доставити ракету ЗРК в місце призначення, а не поразити техніку і людей, Але якщо воно зірветься, то зірветься і ракета.
Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що протягом 2017-2018 років проходив військову службу на посаді водія у військовій частині НОМЕР_2 . Так, у ці роки, точну дату пригадати не може, перевозив ящики з території військової частини на територію ДП «ЖРЗРО Промінь». Майор Возний сказав йому везти на територію заводу «Промінь». Таке перевезення за його присутності відбувалось тільки один раз. Написи на ящиках він не бачив, кількість ящиків пригадати не може, що було в ящиках він не знає. Такі ящики вивантажувались на склад ДП «ЖРЗРО Промінь», доступ до якого обмежувався воротами. При розвантаженні ящики приймав працівник підприємства Могильницький. Ящики перевозились на підставі шляхового листа у якому було зазначено маршрут В/Ч НОМЕР_2 - ДП «ЖРЗРО Промінь`та який був підписаний Возним, оскільки останній являвся начальником автослужби.Окрім цього, свідок повідомив, що на ДП «ЖРЗРО Промінь» посторонні особи потрапити не можуть, оскільки територія такого заводу охороняється.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що до 2020 року працював на ДП «ЖРЗРО Промінь» зав.складом. В грудні місяці 2018 чи 2019 року до нього зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що до складу №Т128 привезуть ЗІПи та їх потрібно розвантажити. Коли прийшов до складу, біля нього вже стояв вантажний автомобіль.Він відкрив склад, показав у складі на місце де можливо розвантажувати ящики та військові в/ч НОМЕР_2 у кількості 8-10 чоловік розвантажили ящики з автомобіля до складу. Скільки було ящиків пригадати не може. Ніяких документів при цьому не підписував та їх ніхто не надавав. Що перебувало в ящиках йому не відомо, та він даною інформацією не цікавився, вважаючи, що ОСОБА_4 сам все знає. На територію ДП «ЖРЗРО Промінь» може потрапити автомобіль без документів тільки за вказівкою керівника. Що знаходилось в ящиках не мав права перевірити, оскільки такі ящики були опломбовані, а зі слів Шведюка це були ЗІПи - це запасні інструменти приладдя, тобто якісь комплектуючі до основного виробу. Візуально не міг визначити, що саме знаходиться в ящиках. При розвантаженні ящиків із ЗІП склад був пустим, інших предметів там не перебувало. Під час інвентаризації майна у 2018 році ДП «ЖРЗРО Промінь» майно у ящиках було не інвентаризовано, оскільки воно не було і обліковано, так як на нього були відсутні будь-які документи.Окрім цього, свідок повідомив, що точно не пригадує якого числа, але ОСОБА_4 дав вказівку вивезти ящики назад до військової частини НОМЕР_2 , та після цього була спроба вивезти декілька ящиків, однак автомобіль навіть не заїхав на територію військової частини і одразу повернувся назад.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомив, що на момент допиту в суді являється командиром військової частини НОМЕР_2 та протягом 2017-2018 року займав посаду заступника командира військової частини. Окрім цього, свідок повідомив, що протягом 2017-2018 років на території військової частини НОМЕР_2 зберігалось тверде паливо до ракет ЗРК, яке належало Корпорації «Небо України», оскільки основне прзначення військової частини зберігати паливо і озброєння. Про перевезення такого твердого палива на територію ДП «ЖРЗРО Промінь» повідомити нічого не може, так як дана інформація йому не відома. Однак, свідок повідомив, що транспортні засоби не можуть виїхати з території військової частини без відповідної перепустки.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомила, що на ДП «ЖРЗРО Промінь» працювала до 17.12.2021 протягом 49 років на посаді головного економіста та бухгалтера. Протягом 2017-2018 року працювала головним бухгалтером. Так, ДП «ЖРЗРО Промінь» виконує роботи по ремонту радіоелектронного обладнання. Відповідно про ремонт або зберігання майна укладається обов`язково договір та після виконання акти виконаних робіт. Свідку відоме таке підприємство Корпорація «Небо. України». Так ДП «ЖРЗРО Промінь» виконував на замовлення ремонт деталей радіоелектронного обладнання на ЗРК. Про зберігання на території заводу маршових двигунів до ЗРК їй не відомо, оскільки на таке зберігання не укладались відповідні договори зберігання. Свідкові стало відомо у 2018 році, про зберігання ПРД у складі Т128 від керівника Джигірея. Склад №128 це склад який при розформуванні військової частини перейшов у власність ДП «ЖРЗРО Промінь» та знаходився на території підприємства. Ключі від складу №Т128 перебували у зав. складом ОСОБА_7 ..До 2003 року ДП «ЖРЗРО Промінь» та військова частина НОМЕР_2 це була одна територія військової частини № НОМЕР_3 . Після 2003 року МОУ розділили дану військову частину на два самостійних об`єкти господарювання. ДП «ЖРЗРО Промінь» у 2011 році потрапило під керуванням УКРОБОРОНПРОМу. У 2017 році керівником підприємства був ОСОБА_4 . Виготовленням зброї та боєприпасів ДП «ЖРЗРО Промінь» ніколи не займався за відсутності відповідних потужностей, але в статуті підприємства було прописано відповідний вид діяльності. Окрім цього, свідок повідомила, що з Корпорацією «Небо України» у ДП «ЖРЗРО Промінь» до 2017 року був укладений договір про розбирання ракет 5 категорії, тобто ракет які не були придатні для використання. Розбирання таких ракет проводилось на території ДП «ЖРЗРО Промінь». Вибухові елементи після розбори ракет не зберігали, а передавали в військову частину.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що у 2017 році працював по договору на ДП «ЖРЗРО Промінь». Приблизно у 2012 році ДП «ЖРЗРО Промінь» змінило назву з казенного на державне і перейшло у власність УКРОБОРОНПРОМу. Також свідок зазначив, що вибухонебезпечні складові ракети при розборці або утилізації мають зберігатись у спеціально обладнаних приміщеннях. Як правило такі складові зберігались у складах військової частини НОМЕР_2 .
Допитана в якості свідка ОСОБА_18 показала, що протягом 2017-2018 років вона тимчасово виконувала обов`язки голови правління Корпорації «Небо України», яка займалась експлуатацією та дослідженням стану військової техніки. Їй відомі факти зберігання певного майна на території військової частини НОМЕР_2 , а також відомо, що таке майно є вибухонебезпечне. Документів на таке зберігання свідок не бачила, однак знає, що для зберігання такого майна необхідно відповідні спеціальні умови. Коли постало питання про подальше зберігання вибухонебезпечного майна, що перебувало на території військової частини НОМЕР_2 то обговорювалось питання про передачу такого майна до заводу « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що відноситься до «Спецоборонмаш» та мав відповідний дозвіл на зберігання вибухонебезпечного майна. В ході розмови з командиром в/ч НОМЕР_2 Білецьким в 2018 році, він повідомив, що направляв акт про передачу майна від в/ч НОМЕР_2 до корпорації «Небо України» у зв`язку з призупиненням дії договорів про зберігання вибухонебезпечного майна. Вона бачила акт прийому-передачі такого майна підписаний Білецьким, однак із сторони Корпорації «Небо України» такий акт підписано не було. Також свідок повідомила, що будь-яких договорів Корпорація «Небо України» з ДП «ЖРЗРО Промінь» про зберігання майна не підписувала. Окрім цього, ОСОБА_18 повідомила, що Корпорації «Небо України» дозвіл не потрібен на зберігання вибухових речовин , оскільки корпорація тільки володіла майном, однак такого майна ніколи фактично не зберігала.
Так, будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що з моменту заснування Корпорації «Небо України» він займав посаду голови правління. Корпорація «Небо України» частину порохових зарядів до ракет 5В27 зберігала на території військової частини НОМЕР_2 про що було укладено відповідний договір. Обставин надходження у 2017 році до Корпорації «Небо України» листа від в/ч НОМЕР_2 про необхідність розірвання договорів зберігання порохових зарядів до ракет 5В27 та вивезення з території військової частини він не пам`ятає. Командир військової частини не мав права без представника корпорації «Небо України», але він вивіз це майно, а ОСОБА_4 його підібрав і забрав до себе. Разом з тим, свідок зазначив, що він писав декілька листів про можливість продовження договору зберігання, але згоди не отримав. Розмову із ОСОБА_4 про зберігання таких зарядів він не пам`ятає. Свідок також повідомив, що Корпорація «Небо України» фактично володіла таким майном, однак його ніколи не зберігала, а отримали дозвіл МОУ і зберігали в військових частинах.
Судом було досліджено письмові докази, надані прокурором на підтвердження обставин, що зазначені в обвинувальному акті по суті пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, зокрема:
Лист УСБУ в Житомирській області військовому прокурору для прийняття рішення по факту вчинення кримінального правопорушення службовими особами Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 263 КК України. До листа додаються рапорт старшого оперуповноваженого УСБУ в Житомирській області , пояснення виконуючого обов`язки директора ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» ОСОБА_19 , службова записка ОСОБА_7 про зберігання в сховищі Т128 ящиків з маркіровкою 5Б29 та 5Б84 з дозволу директора ОСОБА_4 та довідка про те, що Державне підприємство «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», не має ліцензії на зберігання та транспортування вибухонебезпечних виробів (т.1 а.с.95 100)
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на приміщення (т.1 а.с. 104-107 ).
Протокол обшуку від 27.04.2018 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 25.04.2018, в складському приміщенні Т-128, яке перебуває у власності ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», розташованого в с. Новоівницьке, вул.. Лісова, 16 в ході якого виявлено та вилучено 16 ящиків з маркуванням 5Б84, а саме : ящики № 395, 447, 448, 418, 421, 420, 426, 417, 398, 396, 397, 428, 422, 427, 419, 425 та 8 ящиків з маркуванням 5Б29, а саме: ящики № 1646, 1630, 1558, 1624, 1574, 1569, 1614, 1656 (т.1 а.с.114- 126).
Акт №149 від 27.04.2018 перевірки об`єкту на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів, відповідно до якого група пошуку та знешкодження вибухових пристроїв візуально оглянула виявлені 24 ящики, в яких знаходяться 112 стартових двигунів до ЗРКС 125 та 8 шт. маршових двигунів до ЗУР (т.1 а.с.127) .
Акти технічного стану військового майна виробу 5Б29 від 27.04.2018 року №203/2, виробу 5Б84 від 27.04.2018 №203/1 та акт прийому передачі №203 виробів 5Б29 та 5Б84 відповідно до яких представник військової частини НОМЕР_2 прийняв на зберігання 24 ящики з предметами, схожими на порохові заряди (т.1 а.с.128 134).
Висновок експерта від 30.08.2018 4/31-10/87, відповідно до якого надані на експертизу предмети, вилучені в ході обшуку на заводі ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», є зарядами твердого ракетного палива 5Б84 для стартових двигунів 5В27 у кількості 112 штук для стартових двигунів ракет 5В27 та є вибуховою речовиною на основі нітроцелюлози, нітрогліцерину, тринітротолуолу, яка за хімічним складом характерна для нітроцелюлозних порохів, твердих ракетних палив; та зарядами твердого ракетного палива 5Б29 у кількості 8 шт. для маршових двигунів ракет 5В27 та є вибуховою речовиною за компонентним складом, характерною для вибухових речовин системи «окисник + відновник», сумішевих твердих ракетних палив на основі перхлорату амонію, металічного алюмінію, каучуку . Надані на дослідження предмети виготовлені промисловим способом та відносяться до зарядів вибухової речовини (т.1 а.с.148 194 ).
Довідка №150 спеціаліста вибухотехніка, відповідно до якої майно вилучене в ході обшуку належить до вибухової категорії небезпечний, вимагає таких заходів безпеки: обмеження при роботі, транспортуванні, схові, дослідженні, не порушувати цілісності (т.1 а.с.196-197 ).
Протокол огляду місця події від 06.06.2018, в ході якого оглянуто територію ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», розташованого в с. Новоівницьке, вул.. Лісова, 16 , на якій знаходиться ОСОБА_7 , який вказав на склад Т-128 та пояснив, що в грудні 2017 року в даний склад працівниками в/ч НОМЕР_2 було завезено порохові заряди, які він розмістив у складі за вказівкою директора ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» ОСОБА_4 (т.1 а.с.209 ).
Протокол огляду місця події від 06.06.2018, в ході якого оглянуто територію в/ч НОМЕР_2 , яка розташована на відстані 120 м. від воріт заводу «Промінь» та на відстані 250м. від складських приміщень в/ч НОМЕР_2 . На даній місцевості знаходиться підполковник Возний, який пояснив, вказавши рукою на складське приміщення в/ч НОМЕР_2 , що в грудні 2017 року представники корпорації «Небо України» вивезли з території військової частини порохові заряди на автомобілі «Камаз» та перевезли до складського приміщення заводу «Промінь», а в подальшому вказав на приміщення складу, відповідальним за який був ОСОБА_20 , куди були вивантажені порохові заряди (т.1 а.с.210 212).
Договір купівлі-продажу № 01-01-50Д-50 від 16.03.2010 року що підтверджує належність вибухових речовин про купівлю корпорації «небо України» (т.1 а.с. 213 -217).
Протокол тимчасового доступу до речей та документів ПРаТ «Київстар» та доданим диском з інформацією щодо виду, дати, часу, тривалості з`єднань, які здійснювались абонентами мобільного зв`язку за відповідними номерами телефонів (т.1 а.с.224 228)
Протокол огляду предметів від 26.02.2019 , в ході якого було оглянуто диск з інформацією ПРаТ «Київстар» та встановлено наявність інформації про абонентське з`єднання наступних осіб : ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_21 ОСОБА_13 . Серед інших зафіксовано, зокрема з`єднання ОСОБА_4 з ОСОБА_20 27.12.2017 о 12.03 год. та о 12.28 год. ; о14.33 год. з ОСОБА_21 о 11.45год, 12.04год . 12.25год. з ОСОБА_12 , о 12.16год. з ОСОБА_6 (т.1 а.с. 229 232) .
Копія перепустки військової частини НОМЕР_2 №26 від 27.12.2017 виданої на ОСОБА_13 , на вивіз виробів 5Б29 та 5Б84 (т.1 а.с.241).
Листи командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 від 27.12.2017 голові правління корпорації «НВО «Небо України» про припинення дії договору на зберігання та необхідність вивезення з військової частини зокрема виробів 5Б29 та 5Б84 (т.1 а.с.242-249).
Свідоцтво про реєстрацію військової частини НОМЕР_2 як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах (т.2 а.с.1)
Договір надання послуг зберігання елементів ураження №19 від 01.10.2010 року та акт прийому передачі до даного договору , відповідно до яких військова частина НОМЕР_2 прийняла на зберігання від Корпорації Науково виробниче об`єднання «Небо України» складові частини (надалі вироби) зенітних керованих ракет 5В27Д згідно специфікації:на термін до 31.12.2010 року та Додатковими угодами про продовження терміну дії договору №19 від 01.10.2010 року щодо надання послуг зберігання елементів засобів ураження у військовій частині НОМЕР_2 , до 31.12.2017, якими підтверджується, що раніше дане майно зберігалось на території військової частини А 1912 року (т.2 а.с.2 17).
Листування на виконання розпорядження начальника Озброєння Збройних Сил України від 01.11.2017 року №342/10016-тлг, наказу Міністерства оборони України від 27.11.2017 року №626 щодо припинення договорів на зберігання боєприпасів та їх складових, укладених з підприємствами, які не належать до сфери діяльності Міністерства оборони України (т.2 а.с.18-23, 25)
Дорожній лист №3125 в/ч НОМЕР_2 від 27.12.2017 згідно якого солдат Зима перевіз на територію ДП «ЖРЗРО Промінь» заряди твердого ракетного палива 5Б84 для стартових двигунів 5В27 у кількості 112 штук та заряди твердого ракетного палива 5Б29 для стартових двигунів 5В27 у кількості 8 штук (т.2 а.с.24) .
Журнал реєстрації вихідних документів військової частини НОМЕР_2 на підтвердження листування з Корпорацією НВО «Небо України» про повернення других примірників актів прийому передачі на 5Б29, 5Б84, щодо оплати за зберігання за 2018 рік. Повідомлення про розірвання договору зберігання майна від 27.11.2017 року (т.2 а.с.26 34).
Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь»,видами діяльності якого є виробництво зброї та боєприпасів (основний), а також Статут, згідно якого визначено крім того ще перелік інших видів діяльності та зазначено, що усі види діяльності, які згідно із законодавством потребують спеціальних дозволів чи ліцензій, здійснюються Підприємством лише після їх отримання (т.2 а.с.37-38, 43-47, т.5 а.с.54-63).
Наказ №55-к від 12.03.2016 року про призначення ОСОБА_4 на посаду директора Державного підприємства «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» та копія контракту , укладеного з ним 12.03.2016 року (т.2 а.с.50 63).
Список будівель що перебувають на балансі ДП «ЖРЗРО Промінь» серед яких є і склад ВМТЗ - сховище №Т128, за яким закріплена відповідальна особа ОСОБА_20 (т.2 а.с.64 ).
Акти інвентаризації основних засобів затверджені ОСОБА_4 , на списання, відомості позабалансового обліку, з яких видно що вироби 5Б29 та 5Б84 в них відсутні, оскільки вони не є власністю заводу, у встановленому порядку не передавались заводу «Промінь», а відповідно і не можуть обліковуватись та підлягати інвентаризації (т.2 а.с.65 127 ).
Протокол обшуку від 20.08.2018 року , який був проведений в кабінеті №5 будинку 4-б по вулиці Григорія Андрущенка в м. Києві, що використовуються Корпорацією «Небо України» в ході якого вилучені документи що стосуються договірних відносин щодо виробів 5Б29, 5Б84, їх походження, (т.2 а.с.138 249, т.3 а.с.1-11) .
Акт прийому передачі сховища №Т128 від лютого 2017 року, згідно якого сховище №128 що знаходиться на території ДП «Промінь» та було на тимчасовому використанні у військовій частині НОМЕР_2 передано ДП «Промінь» (т.3 а.с.25).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.06.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувалась ОСОБА_16 (т.3 а.с.35 45).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.06.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувалась ОСОБА_16 (т.3 а.с.46 50).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.06.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувався ОСОБА_4 (т.3 а.с.57 59).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.06.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувався ОСОБА_4 (т.3 а.с.63 98).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 22.06.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувався ОСОБА_4 (т.3 а.с.99 109).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.06.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувався ОСОБА_20 (т.3 а.с.116 119).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.10.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувався ОСОБА_21 (т.3 а.с.131 153).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.10.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувався ОСОБА_4 (т.3 а.с.160 169).
Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 08.10.2018 року згідно якого отримана інформація про телефонні розмови за номером телефону , яким користувалася ОСОБА_18 (т.3 а.с.176 196).
Судом також досліджено безпосередньо диски аудіозаписів зазначених розмов.
Акт про результати аналізу первинних документів Корпорації «Науково виробниче об`єднання «Небо України» з доданими документами, згідно яких підтверджується походження та наявність у власності Корпорації «Науково виробниче об`єднання «Небо України» виробів 5Б84 та 5Б29 (т.3 а.с.200 -225 ).
Копії документів щодо перебування у відпустці чи у відрядженні на протязі 2017 2018 років ОСОБА_4 , відповідно до яких 27.12.2017 року ОСОБА_4 перебував на робочому місці (т.3 а.с. 238 250).
Наказ №53-К від 18.03.2018 року про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» (т.4 а.с.2)
Витяг з ЄРДР від 17.04.2018 року № 0000099, за ч.1 ст. 263 КК України, відповідно до якого відомості внесені на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень (т.4 а.с.25).
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно дост. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Захисник ОСОБА_5 посилався на недопустимість доказів, отриманих під час досудового розслідування, оскільки вони здобуті з порушенням норм КПК України.

Захисник, посилаючись на правові позиції ВС, зокрема на постанову Об`єднаної Палати ККС ВС від 24.05.2021 року у справі № 640/5023/19, просив визнати недопустимими усі слідчі дії і НСРД та отримані в процесі їх проведення фактичні дані недопустими доказами внаслідок порушення правил підслідності.
Підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст. 216 КПК України.
Згідно ч.1 ст.216 КПК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, віднесене до підслідності слідчих органів Національної поліції. А тому в даній справі при визначенні органу досудового розслідування порушення відсутні та СУ ГУНП в Житомирській області уповноважений здійснювати досудове розслідування в інкримінованому ОСОБА_4 кримінальному правопорушенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Однак юрисдикція СУ ГУНП в Житомирській області поширюється виключно на всю Житомирську область, що не протирічить вимогам ч. 1 ст. 218 КПК України.
Згідно з ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.
Тобто, дана стаття застосовується у випадку зміни органу досудового розслідування у разі неефективного здійснення досудового розслідування попереднім органом, однак в даній справі орган досудового розслідування визначений прокурором після внесення відомостей в ЄРДР та він не змінювався.
Таким чином, ситуація у справі щодо обвинувачення ОСОБА_4 є в деякій мірі відмінною від ситуації, про яку йдеться у вказаній постанові ОП ККС ВС, оскільки в нашому випадку орган досудового розслідування, якому підслідне досудове розслідування злочину, визначений правильно, а також у зазначеній постанові Об`єднаної Палати йдеться про передоручення досудового розслідування від органу, якому було підслідне провадження, іншому, не визначеному ст.216 КПК України органу.
Наведене свідчить про те, що досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_4 здійснювалося належним органом, а тому підстави для визнання всіх доказів недопустимими з даної підстави відсутні.
Що стосується доводів захисника про визнання недопустимими всіх слідчих (розшукових) дій та НСРД, які проведені слідчим ОСОБА_22 , оскільки вони зібрані не уповноваженою особою. Відповідно до постанови про визначення слідчої групи від 18.04.2018 року яка винесена начальником СУ ГУНП в Житомирській області до складу групи включено слідчих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та окремим пунктом визначено старшого групи слідчих ОСОБА_28 , що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України. Відповідне рішення начальника СУ ГУНП в Житомирській області про створення групи слідчих знайшло своє відображення і в ЄРДР, що підтверджується відповідними витягами з такого реєстру Таким чином, оскільки відомості про слідчого ОСОБА_28 процесуальні дії якого оспорює сторона захисту, містяться у зазначеній вище постанові, а також внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд прийшов до висновку, що він є належною процесуальною особою, тому не знаходить підстав для визнання всіх доказів, зібраних слідчим ОСОБА_28 , недопустимими.
Доводи клопотання захисника про те, що протокол обшуку та похідний від нього висновок експерта №4/31-10/87 від 30.08.2018 року, а також фактичні дані які були отримані в процесі проведення цих слідчих дій - є безпідставними. Так, 27.04.2018 року в приміщенні складу Т128 було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді від 25. 04. 2018 року. Відповідно до даної ухвали дозвіл на проведення обшуку було надано прокурорам військової прокуратури та особам що діють за їх дорученням. Згідно доручення прокурора ОСОБА_29 доручалось слідчому ОСОБА_28 забезпечити проведення обшуку. Забезпечення проведення обшуку шляхом його проведення особисто слідчим ОСОБА_28 не є порушенням приписів щодо виконання ухвали про обшук, який відповідно до ст..236 КПК України може бути виконаний слідчим чи прокурором.
При цьому в протоколі обшуку зазначено, що він проводився із застосуванням цифрової відеокамери CANON, про що повідомлено учасникам слідчої дії. Про те, що учасники проведення обшуку були ознайомлені з правами та повідомлені про здійснення відеофіксації, підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який був залучений як понятий.
Відповідно до ст..236 КПК України для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.
Із протоколу обшуку вбачається, що в ньому крім слідчого, спеціалістів та понятих зазначені інші особи : ОСОБА_30 ОСОБА_20 , , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які були залучені слідчим ОСОБА_28 для забезпечення проведення обшуку, тобто всі присутні, засвідчили свою писутність шляхом підписання протоколу, оскільки відповідно до ч.3 ст.104 КПК України протокол повинен містити відомості провсіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання). В даному протоколі відсутні дати народження, місця проживання даних осіб, однак про понятих зазначені повні відомості . Вилучені в ході обшуку складського приміщення предмети не сфотографовані, однак проводився відеозапис. Слідчим виявлені та вилучені предмети належним чином оглянуті та на думку суду докладно описані у відповідному протоколі , зокрема щодо назви, кількості, виду тари, форми, нумерації, тому суд не погоджується із запереченнями захисника в цій частині. Зауважень клопотань та доповнень щодо змісту та порядку проведення слідчої дії від учасників та понятих не надходило.
Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при проведенні цієї слідчої дії судом не встановлено, відповідно відсутні підстави для визнання недопустимим доказом висновку експерта як похідного від протоколу обшуку.

Аналізуючи клопотання захисника про визнання доказів недопустими через відсутність оригінальних примірників технічних носіїв інформації суд приходить до наступного. Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 288/1418/17, постанова від 14 квітня 2021 року, дійшов висновку та підкреслив, що відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.
Крім того, ВС наголосив, що ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
У кримінальному провадженні щодо особи відсутні об`єктивні дані про те, що оптичні диски, що містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджувались судом, містить електронні документи, створені не під час здійснення такої слідчої дії, а в інший час, за інших обставин, чи неуповноваженою особою.
Отже, доводи захисника про недопустимість доказів: протоколу обшуку, протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж через відсутність оригінального технічного носія відеозапису, не засновані на приписах закону та не є підставою для визнання доказів недопустимими.
Не ознайомлення підозрюваного та захисника з речовими доказами по завершенню досудового розслідування, враховуючи, що в ознайомленні з усіма матеріалами кримінального провадження вони не були обмежені, суд не вважає підставою для визнання їх недопустимими, оскільки докази були отримані та залучені до кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК України і набули відповідного процесуального статусу. Будь-які докази про те, що слідчий не надав можливості з ними ознайомитись, за наявності в сторони захисту бажання, в справі відсутні. Згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.03.2019 року підозрюваний ОСОБА_4 і захисник зазначили, що зауважень не мають. Сторона захисту вправі була скористатися такими правом і у суді , однак клопотання про це не заявляла.
Суд не вбачає порушень, які б вказували про недопустимість висновку експерта як доказу тому, що слідчий суддя в ухвалі не попередив експерта про кримінальну відповідальність, та експертиза проведена НДЕКЦ, який підпорядковується тому ж відомству, що і слідчий . Висновок експерта містить підписи судових експертів про те, що вони попередженні про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Разом з тим ст. 244 КПК України в редакції на час призначення експертизи не містила вказівку про необхідність попереджувати експерта в ухвалі. Не містять також норми КПК України, що стосуються призначення експертизи, обмежень щодо вибору експертної установи.
Окрім цього, сторона захисту просить визнати недопустимими доказами протоколи проведення НСРД, оскільки у справі відсутня будь-яка інформація, які саме технічні засоби та первинні технічні засоби і носії інформації використовувалися для проведення та фіксації таких НСРД.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим кодексом.
Згідно із пунктом 1.6. «Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні» яка 16.11.2012 затверджена спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України встановлено, що методи проведення негласних слідчих (розшукових) дій - це сукупність організаційних, практичних прийомів, у тому числі із застосуванням технічних засобів, які дозволяють у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, отримати інформацію про злочин або особу, яка його вчинила, без її відома.
Відповідно до п. 1.11.5 Наказу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж полягає в негласному проведенні із застосуванням відповідних технічних засобів спостереження, відбору та фіксації змісту інформації, яка передається особою.
Таким чином, розголошувати відомості про методи проведення НСРД до яких входять і фіксація таких відомостей технічними засобами, забороняється.

Суд не погоджується з доводами захисника про визнання доказів недопустимими , а саме протоколів НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, яким користувався ОСОБА_4 через відсутність заведеної оперативно-розшукової справи оперативними підрозділами для проведення НСРД .
Так, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено, що підставою для проведення оперативно-розшукової діяльності є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, про: кримінальні правопорушення, що готуються; осіб, які готують вчинення злочину; осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду або ухиляються від відбування кримінального покарання; осіб безвісно відсутніх; розвідувально-підривну діяльність спецслужб іноземних держав, організацій та окремих осіб проти України; реальну заґрозу життю, здоров`ю, житлу, майну працівників суду і правоохоронних органів у зв`язку з їх службовою діяльністю.
Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно- розшукова справа.
Згідно до ст. 10 цього Закону, матеріали оперативно-розшукової діяльності використовуються як приводи та підстави для початку досудового розслідування , для отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, а також для попередження, виявлення, припинення і розслідування кримінальних правопорушень, розвідувально-підривних посягань проти України, розшуку осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, та осіб, які безвісти зникли.
Окрім цього, відповідно до п. 7-1 ст.8 Закону, стаття 263 КК України взагалі віднесена до категорії злочинів, документування якої оперативними підрозділами в рамках оперативно-розшукової справи заборонено, а дозволено виключно злочини, що передбачені ст. ст. 305, 307, 309, 311, 318, 321,364-1, 365-2, 368, З68-3, 368-4, 369, 369-2 КК України.
Крім того із аналізу вимог глави 21 КПК України щодо негласних слідчих (розшукових) дій, можливо прийти до висновку, що проведення негласних слідчих (розшукових) дій в рамках кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не потребує заведення оперативними підрозділами оперативно-розшукової справи.

Також безпідставними є доводи клопотання захисника про те, що протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж отримано у не встановлений КПК України спосіб, оскільки вони складені не слідчим або прокурором, а оперативним працівником.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, вищевказані процесуальні дії були проведені на підставі ухвал слідчого судді Житомирського апеляційного суду від 23.04.2018 року, від 08.08.2018 року у даному кримінальному провадженні .
Відповідно до ст.260 КПК України аудіо-, відеоконтроль особи проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.
Враховуючи викладене, підстави для визнання протоколу за результатами проведених вищевказаних негласних слідчих (розшукових) дій, відсутні.
Судом не встановлено також підстав, визначених КПК України для визнання недопустимими протоколів проведення НСРД у зв`язку з тим, що по кожному окремому епізоду зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж не складений окремий протокол про факт проведення такої НСРД в рамках дії однієї ухвали суду, а також і з тих підстав, що такі протоколи складені оперативним працівником не у день їх проведення.
Так, у ч. 1 ст. 109 КПК України зазначено, що протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або після її закінчення. Та не врегульовано проміжок часу за який уповноважена особа має скласти відповідний протокол.

В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження від захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , подано клопотання про визнання всіх доказів в кримінальному провадженні недопустимими, оскільки згідно з витягу ЄРДР від 20.04.2018 прокурором ОСОБА_30 в ЄРДР внесено відомості, що особа ОСОБА_34 , повідомила, що на одному із концернів «Укроборонпром» зберігаються незаконно вибухові речовини - порох в кількості 2.5 тони. Однак із матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_19 повідомив правоохоронні органи про можливе порушення , однак у встановленому порядку в якості заявника не звертався з заявою до правоохоронного органу про вчинення кримінального правопорушення. Підставою для внесення відомостей в ЄРДР слугувала інформація оперативного підрозділу у вигляді відповідного повідомлення, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України . Відсутність конретних назв та конкретних осіб при початковому внесенні відомостей в ЄРДР не є порушенням та не тягне за собою визнання доказів недопустимими.

Суд вважає, що посилання захисника на те, що ОСОБА_4 не набув у встановленому порядку статусу підозрюваного, оскільки після вручення останньому письмового повідомлення про підозру, тобто 22.03.2019 відповідні відомості не було відображено в ЄРДР відповідно до вимог ч. 4 ст. 278 КПК України та не сформовано відповідний витяг з такої електронної системи, безпідставними. Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення, про підозру ОСОБА_4 було повідомлено 22.03.2019, про що свідчить його підпис. Із наданого прокурором витягу з ЄРДР щодо руху кримінального провадження звідображеними відповідними процесуальними рішеннями видно, що 22.03.2019 о 17:21 в ЄРДР внесено відомості про те, що ОСОБА_4 набув статус підозрюваного (т.5 а.с.81).
Посилання захисника на постанови Верховного суду для їх застосування при визнанні доказів недопустимими суд відхиляє, оскільки вони стосуються інших обставин, які були предметом дослідження касаційної інстанції та відрізняються від обставин в даній справі.

Посилання захисника на постанови Верховного суду для їх застосування при визнанні доказів недопустимими суд відхиляє, оскільки вони стосуються інших обставин, які були предметом дослідження касаційної інстанції та відрізняються від обставин в даній справі.

У частині 2 ст. 87 КПК України надано перелік тих діянь, які суд безумовно зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, а саме: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Однак істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для визнання вказаних доказів недопустимими, не встановлено.
Усі вищевказані докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Посилання сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_4 та недоведеності його вини у вчинені інкримінованого йому злочину є безпідставним, а показання обвинуваченого надані з метою уникнення відповідальності за вчинене, розцінюються як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами та показаннями свідків.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, та у сукупності з вищевикладеними показами допитаних свідків безсумнівно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 , та вважає, що своїми умисними діями, які виразились у зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та обтяжують покарання, не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відношення винного до скоєного, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, характеристику, надану Новоівницькою сільською радою Андрушівського району, Житомирської області, де він зареєстрований та на території якої працював, відповідно до якої в період виконання обов`язків директора мали місце неодноразові конфліктні ситуації, однак в побуті характеризується позитивно.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого йому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої вказаною частиною статті ближче до її мінімальної межі. Дане покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного і керуючись ст..ст..368-371. 374, КПК України суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років і шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 6292 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 04.05.2018 року на заряди твердого ракетного палива 5Б84 у кількості 112 штук та заряди твердого ракетного палива 5Б29 у кількості 8 штук.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 23.08.2018 року на майно, що вилучене під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 .
Речові докази : заряди твердого ракетного палива 5Б84 у кількості 112 штук та заряди твердого ракетного палива 5Б29 у кількості 8 штук вилучених в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_3 які передано на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_2 (що дислокується АДРЕСА_3 ) повернути Корпорації НВО «Небо України».
Лист від 20.11.2015 вих. 106 на 1 арк., лист від 14.11.2016 вих. №100 на 1 арк., лист від 27.07.2017 вих. № 54 на 1 арк., акт приймання продукції на комісію за договором комісії № USE 20.1-323-D/K-12 ВІД 17.08.2012 на 2 арк., акт технічного приймання від 07.03.2014 на 2 арк., договір комісії № USE 20.1- 323-D/K-12 ВІД 17.08.2012 з додатками на 19 арк., додаткова угода № 1 за договором комісії № USE 20.1-323-D/K-12 ВІД 17.08.2012 на 3 арк., додаткова угода № 2 за договором комісії № USE 20.1-323-D/K-12 ВІД 17.08.2012 на 2 арк., додаткова угода № 2 за договором комісії № USE 20.1-323-D/K-12 ВІД 17.08.2012 на 1 арк., договір про надання послуг № 6 від 07.06.2013 на 5 арк., протокольне рішення від 04.03.2016 на 3 арк., специфікація продукції на 1 арк., учет материальных средств на 2 арк., технічні дані двигуна 4с45 на 6 арк., лист від 30.07.2013 вих. № 1885 на 1 арк., акт № 833 технічного стану військового майна вироби 5В27Д на 1 арк., договір № 12 від 17.08.2010 з додатками на 13 арк., додаткова угода № 1 на 1 арк., акт приймання передачі на 1 арк., акт приймання передачі на 1 арк., акт розбирання ЗКР 5В27Д на 2 арк., акт № 2 від 28.02.2011 на 1 арк., лист від 06.06.2018 № 30 на 1 арк., лист від 06.06.2018 № 29 на 1 арк., лист від 06.12.2017 № 114/1 на 1 арк., лист від 22.07.2011 № 157 на 1 арк., лист від 09.08.2011 № 169 на 1 арк., лист від 06.08.2011 № 192 на 1 арк., лист від 06.08.2011 № 191 на 1 арк., лист від 31.08.2011 № 188 на 1 арк., лист від 13.04.2018 № 20 на 1 арк., довідка про кредиторську заборгованість підприємства № 1 арк., акт прийому-передачі елементів засобів ураження згідно договору від 01.10.2010, лист від 05.12.2011 № 23-02/842-2605 на 2 арк., акт прийому передачі продукції на 2 арк., відвантажувальна специфікація на 1 арк., лист від 21.03.2012 № 191 на 2 арк., лист від 16.03.2012 № 23-02/188 на 3 арк., паспорт виробу 5Б84 на 4 арк., паспорт на виріб 5Б29 на 4 арк., паспорт на вирід 5Б84 на 4 арк., лист від 10.01.2012 № 100/8-1 на 1 арк., схема на 1 арк., лист від 07.04.2011 № 2059 на 2 арк.- зберігати в матеріалах справи.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1