Справа № 333/9108/21
Пр. № 1-кп/333/345/22

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», матеріали кримінального провадження №0001518 від 06 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В межах даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 25.04.2022 р. До цього часу з об`єктивних причин суд не має можливості розглянути дане кримінальне провадження..
Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підстави для обрання обвинуваченому даного запобіжного заходу, та неможливість іншого альтернативного заходу запобігти даним ризикам.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували відносно задоволення даного клопотання. Захисник обвинуваченого просила застосувати менш суворіший альтернативний запобіжний захід.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КПК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливого злочину, судимість за яке не знята та не погашена. Обвинувачується у скоєнні злочину, який вчинений в період перебування ОСОБА_4 на іспитовому строку за попереднім вироком суду від 24.03.2021 р. В суді перебуває декілька кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 , в межах якого він також обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів. Дані обставини вказують на схильність ОСОБА_4 вчиняти корисливі злочини та наявність ризику, що обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення.
У обвинуваченого ОСОБА_4 стійкі соціальні зв`язки відсутні: він офіційно не працевлаштований, інших законних джерел доходів не має, за місцем реєстрації не мешкає, неодружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, на утриманні не має. Дані обставини вказують про існування ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення можливого призначеного покарання.
Вказані ризики, в умовах існування воєнного стану в Україні, є досить вагомими.
Суд, з урахування даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, в тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту, на якому наполягала захисник обвинуваченого, не зможе запобігти встановленим судом ризикам, враховуючи, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації фактично не мешкає, належного підтвердження про наявність законних підстав у обвинуваченого користуватись іншим житловим приміщенням, в тому числі за адресою його тимчасового проживання: АДРЕСА_1 , та про наявність згоди власника даного житла на перебування обвинуваченого під домашнім арештом у належному йому будинку, суду не надані.

Відомості про неможливість обвинуваченого, за станом здоров`я, утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 є ефективним, співмірним з існуючими ризиками та тяжкістю інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тому з метою запобігання існуючим ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, клопотання прокурора необхідно задовольнити, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, підстави для зміни розміру застави наразі відсутні.
Керуючись ст.ст. 314-316, 372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: з 20.04.2022 року по 19.06.2022 року із можливістю внесення застави у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати у судові засідання у час визначений судом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, який розглядає дане кримінальне провадження;
- повідомляти суд, який розглядає дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
Строк дії даної ухвали до 19.06.2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя: ОСОБА_1