Справа № 158/751/22
Провадження № 1-кп/0158/68/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000098 від 29.03.2022 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 , 28.03.2022р. близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, керуючись метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше десяти ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя останнього, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва (38 зуб), гематоми навколо обох очей, які згідно висновку судової медичної експертизи №154 від 28.04.2022 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину з приводу пред`явленого йому обвинувачення визнав в повному об`ємі, не заперечив того, що 28 березня 2022р. близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_2 , у нього з потерпілим ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході якого він наніс потерпілому близько десяти ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати. Заявлений цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу не визнав, посилаючись на відсутність доказів заподіяння потерпілому моральної шкоди та відсутність витрат на правничу допомогу. Згідний відшкодувати потерпілому завдану його протиправними діями матеріальну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав суду, що 28 березня 2022р. близько 16 год. 00 хв., перебуваючи у АДРЕСА_2 , між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого останній наніс йому близько десяти ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа з приводу чого знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі та тривалий час перебував на амбулаторному лікуванні. Наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому згідно санкцій статті закону за якою він притягується до кримінальної відповідальності. Цивільний позов він та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали в повному об`ємі, просили позов задовольнити за обставинами викладеними у позовній заяві.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР від 29.03.2022р., з якого вбачається, що 28 березня 2022р. близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у с. Суськ, Луцького району Волинської області, наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, останній був госпіталізований до Волинської обласної клінічної лікарні з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кута нижньої щелепи зліва (а.с. 33);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.03.2022р., з якого вбачається, що 28 березня 2022р. о 22 год. 04 хв. слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 прийняв заяву від потерпілого ОСОБА_4 про те, що 28 березня 2022р. близько 16 год. 00 хв. перебуваючи у с. Суськ, Луцького району Волинської області, гр. ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 34-35);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 30.03.2022р. з ілюстративними фототаблицями до нього, з якого вбачається, що свідок події ОСОБА_9 розповів та показав, де саме та яким чином ОСОБА_6 наносив удари по обличчю потерпілого ОСОБА_4 (а.с. 39-42);

- ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.04.2022р. про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні Комунального підприємства «Волинська обласна клінічна лікарня», що знаходиться за адресою: 43005, Волинська область, м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, 21, а саме: медичної картки стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був госпіталізований до даного закладу 28 березня 2022 року (а.с. 45);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 21.04.2022р., - медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 (а.с. 46);

- висновком судово медичної експертизи №154 від 28.04.2022р., з якого вбачається, що згідно даних медичної картки стаціонарного хворого КП «Волинська обласна клінічна лікарня» гр. ОСОБА_10 , внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва (38 зуб), гематоми навколо обох очей, множинні садна тіла (розміри, кількість, форма, конкретна анатомічна локалізація яких не встановлена). Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок травмуючої дії тупих предметів (предмета), індивідуальні особливості яких (якого) в характері ушкоджень не відобразились, цілком можливо при обставинах та в час вказаних в постанові слідчого. За ступенем тяжкості перелом нижньої щелепи відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння необхідний час більше 21-ї доби, решта ушкоджень за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 48-49);

Аналізуючи вищезазначені докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними такими, що перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не є суперечливими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми протиправними діями, які виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав в повному об`ємі, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений.

До обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину особою вперше.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі та приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєнню ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Так, потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь 150 000 грн., завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_4 переніс фізичну біль, внаслідок протиправних дій обвинуваченого, в потерпілого на обличчі довгий час були синці та садна, що виразилось у незручностях в спілкуванні з оточуючими. Також, через тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи потерпілий не міг повноцінно харчуватись, а також розмовляти, тривалий час не міг працювати. Зазначені обставини вплинули на його звичайний спосіб життя.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволенню, а саме в розмірі 10 000 гривень.

Задовольняючи цивільний позов частково (в частині стягнення моральної шкоди), суд враховує, те що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи. (ВП/ВС у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020).

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представник позивача до позовної заяви долучив лише ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1039329 від 02.06.2022 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №835, інших доказів того, що сума фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу становить 5000 грн. суду не надано, а отже позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у даному кримінальному провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1-го (один) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно п. п. 1, 2, ч. 1, ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1