ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5987/22
провадження № 1-кп/753/1326/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2022 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001370 від 21.05.2022 р. відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вохрушеве Луганської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Так, ОСОБА_4 , 21.05.2022 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням на територію домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 21.05.2022 року приблизно о 09 год. 05 хв. переліз через паркан на ділянку АДРЕСА_4 тим самим проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_8 і скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрав поверхневий водяний насос EUROAQUA модель JSW10M, вартістю 2110 грн. 40 коп., що належить потерпілій.
В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2110 грн. 40 коп.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим повністю у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся та суду показав, 21.05.2022 року йшов по вул. Садовій з роботи в бік метро «Славутич», де він проживає в хостелі. По дорозі побачив будинок на території якого знаходився насос. У зв`язку з тим, що він не їв через відсутність коштів, так як йому не заплатили за виконані будівельні роботи, він вирішив проникнути на територію будинку та викрасти насос. Після того, пішов з викраденим насосом до магазину, де його затримали працівники поліції. Викрадене майно повернуто потерпілій. Свою протиправну поведінку усвідомлює, має намір вибачитись перед потерпілою та просить суд його суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), пов`язане з проникненням у домоволодіння, в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття, оскільки обвинувачений ще під час досудового розслідування визнав свою винуватість, що й підтвердив під час судового розгляду, розкаюючись у вчиненому.
Водночас, враховуючи те, що обвинувачений в м. Києві проживає самостійно і опинився вимушено (після окупації Луганської області) та без засобів для існування та харчування, суд згідно з п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який кримінальний закон відносить до тяжких кримінальних правопорушень проти власності, умисну форму вини, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Так, ОСОБА_4 , має 41 рік, середню освіту, раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в м. Києві не зареєстрований.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, а згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

З урахуванням даних про особу обвинуваченого: формально позитивно характеризується за місцем тимчасового проживання в хостелі у м. Києві, має на утриманні дитину 2009 р.н., викрадене майно повернуто потерпілій у зв`язку з чим вона не заявляла цивільного позову та просила призначити обвинуваченому покарання згідно норм кримінального закону, усвідомлення протиправності своєї поведінки та висловлення намірів щодо законослухняної поведінки в майбутньому, кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме у виді арешту.
На думку суду, таке покарання буде пропорційним (в контексті п. 38 рішення у справі «Ізмайлов проти Росії»), необхідним, справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідатиме принципу індивідуалізації кримінального покарання.

Обґрунтовуючи дане рішення суд виходить з того, що правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні № 15-рп/2004, в якому, зокрема, зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

На думку суду, обраний вид та міра покарання є домірним вчиненому кримінальному правопорушенні та перебувають у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2022 р. відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.07.2022 р. включно.
З урахуванням приписів ч. 3,4 ст. 374 КПК України, відсутності клопотань сторін кримінального провадження та призначеного покарання, суд вважає, що запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили належить залишити без змін.
Приймаючи таке рішення суд враховує, що починаючи з дати постановлення вироку, підсудний перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» п. 1 ст. 5 Конвенції. Згідно з практикою ЄСПЛ у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання (справа «Руслан Яковенко проти України» від 04.09.2015 р. заява № 5425/11, п. 31-32).

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України виді 3 (трьох) місяців арешту.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 21 травня 2022 року.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні: насос EUROAQUA модель JSW10M залишити у власності ОСОБА_8 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.
Суддя ОСОБА_1