Справа № 932/1632/22
Провадження № 1-кс/932/771/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції ГУ НПУ в Дніпропетровській області,-

В С Т А Н О В И В:
У березні 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 у якій скаржник просить надати зобов`язання Національній поліція України або Головному управлінню Національної поліції України в Дніпропетровській області чи Відділенню поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції ГУ НПУ в Дніпропетровській області про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, за матеріалами справ № 932/3417/21, № 610 зп-20/160, № 574 зп-20/160, № 569 зп-20/160, № 577 зп-20/160, №№ 160/7738/19, 804/1594/15, 160/6280/21, 160/6284/21, 160/7440/19, 175/4980/19-ц, 160/5926/21, 160/8291/20, 160/17008/20, 160/5927/21, 160/6021/21, 160/6023/21, 160/6028/21, 160/6050/21, 160/6052/21, 160/5926/21, №1 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року по справі № 160/7440/19, Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року по справі № 160/7440/19, ухвал Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року, 21 вересня 2021 року, 30 вересня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 15 листопада 2021 року по справі № 160/7440/19, за фактом невиконання службових повноважень спрямованих на усунення загрози життю та здоров`ю громадян від викидів шкідливих речовин при виробництві енергії, на підставі параграфу 1 статті 2 Європейської конвенції з прав людини, закону «Про охорону навколишнього природного середовища» та не вжиття заходів спрямованих на забезпечення енергетичної, екологічної, економічної та оборонною безпеки України, на підставі закону «Про альтернативні джерела», за бюджетною програмою КПКВК 2401500 «Здійснення заходів щодо реалізації пріоритетів розвитку сфери охорони навколишнього природного середовища» на 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки, шляхом переведення роботи енергетичних агрегатів на замкнений цикл роботи за технологією ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що призвело до нанесення шкоди інтересам Держави Україна та громадян,а саме: продовж 18 років, за рахунок коштів громадян було закуплено у Російської Федерації енергоносіїв на суму приблизно на 374 млрд. доларів США, а також вмерло, лише від онкологічних захворювань, які пов`язані із викидами шкідливих речовин при виробництві енергії, 1635930 людей.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначає, що за результатом скарги за БЛ-13686594 від 27/01/2022, яка надіслана до Національної поліції України не вжито заходів передбачених статтею 214 Кримінального кодексу України. У листі відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції ГУ НПУ в Дніпропетровській області від 11.01.2021 за № 43.8/56-Б-102, відсутня інформація про суть питання з якими я звертався до Кабінету Міністрів України, відсутній акт перевірки, а також невідомо, що саме перевірялося посадовими особами поліції.

За результатом скарги за БЛ-13804545 від 23/02/2022, яка надіслана до Національної поліції України не вжито заходів, у встановлені терміни, передбачених статтею 214 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_1 зазначає, що такі дії поліції свідчать про порушення прав та не забезпечення Державою Україна гарантії права на звернення, гарантії права на доступ до публічної інформації та гарантії екологічних прав, та як наслідок цього звільняють посадових осіб державних органів влади, які є, зокрема, відповідачами у справах від відповідальності за не забезпечення гарантії права на звернення, гарантії права на доступ до публічної інформації та гарантії екологічних прав громадян шляхом вжиття Державою Україна превентивних заходів, у відповідності із статтею 2 Європейської конвенції з прав людини «Право на життя» та статтею 3 закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме, не вжиття заходів на усунення загрози від онкологічних та інших захворювань пов`язаних із викидами шкідливих речовин при виробництві енергії, та іншими загрозами, за рахунок переведення роботи енергетичних агрегатів на замкнений цикл роботи за технологією ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також не вжиття заходів спрямованих на усунення нанесення шкоди інтересам держави та громадян, яка пов`язана із щоденно витратою продовж 2006-2018 років (за даним Держстату) 56,94 млн. доларів США на закупівлю імпортних енергетичних ресурсів та отруєння людей в результаті їх спалювання, від чого щоденно від онкологічних захворювань помирає 249 громадян України.

Скарга подана через систему «Електронний суд» 12 березня 2022 року.

ОСОБА_1 надав клопотання про здійснення розгляду без його участі.

Беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду таких скарг, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

Вивчивши скаргу та додані до неї документи, виходжу з наступного.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК України). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана у пункті 24 цієї ухвали інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу; в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених у пунктах 24-26 цієї ухвали.

Зазначена правова позиція є усталеною у практиці Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (наприклад, ухвали від 02.09.2020 у справі № 991/6129/20, від 29.09.2020 у справі № 991/7770/20, від 30.09.2020 у справі № 760/10571/19, від 23.11.2020 у справі № 991/9397/20, від 23.11.2020 у справі № 991/9399/20, від 11.01.2021 у справі № 991/10390/20, від 16.01.2021 у справі № 991/8047/20, від 02.02.2021 у справі № 991/106/21, від 04.03.2021 у справі № 991/672/21, від 04.03.2021 у справі № 991/664/21, від 24.03.2021 у справі № 991/1653/21, від 14.04.2021 у справі № 991/2279/21, від 27.05.2021 у справі № 991/2500/21 тощо).

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою БЛ-13686594 від 27/01/2022, яка надіслана до Національної поліції України, проте не вжито заходів передбачених статтею 214 Кримінального кодексу України. У листі відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції ГУ НПУ в Дніпропетровській області від 11.01.2021 за № 43.8/56-Б-102, відсутня інформація про суть питання з якими я звертався до Кабінету Міністрів України, відсутній акт перевірки, а також невідомо, що саме перевірялося посадовими особами поліції.

Також, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою БЛ-13804545 від 23/02/2022, яка надіслана до Національної поліції України, проте не вжито заходів, у встановлені терміни, передбачених статтею 214 Кримінального кодексу України.

Оцінивши обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не містить відомостей, які б вказували на вчинення конкретного злочину, заява не містить фактичних обставин вчинення злочину та жодних доказів на підтвердження неправомірних дій, а містить лише оціночні судження пов`язані з незгодою з рішенням судді, винесеними під час здійснення правосуддя.

Фактично заява за своїм змістом не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а є заявою, в якій заявник висловлює свою незгоду із невиконанням відповідачами та суддями службових повноважень спрямованих на усунення загрози життю та здоров`ю громадян від викидів шкідливих речовин при виробництві енергії.

Разом з тим, вважаю, що факт незгоди ОСОБА_1 із діями відповідачів та суддів окремих справ, сам по собі не свідчить про їх неправосудність та вчинення кримінальних злочинів. Заявником в своїх заявах не наведено обставин вчинення вказаних злочинів, не вказано дії, які вказують на вчинення даних злочинів, не зазначено осіб, які вчинили або могли вчинити вказані злочини.

Відповідно до вимог ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчим суддею постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням того, що підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві ОСОБА_1 , відсутні, вважаю необхідним у задоволенні скарги відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,214,303,306,307,309,393-395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Відділення поліції № 8 Дніпровського районного управління поліції ГУ НПУ в Дніпропетровській області, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ