Справа № 361/1251/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2562/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 07 серпня 2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 124 050 гривень, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000391 від 14.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України .
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян.
Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або зменшити визначений судом першої інстанції розмір застави до 20 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Мотивуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що в супереч вимогам ст. 178 КПК України судом першої інстанції не надано оцінку всім обставинам з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо відсутність обгрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даним про особу обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків.
Також зазначає, що визначений судом розмір застави не відповідає вимогам закону, оскільки застава ОСОБА_7 визначена без урахування обставин кримінального провадження, даних про його матеріальний стан, та є непомірною для обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує обгрунтована імовірність того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, ОСОБА_7 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засудженою до покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, обгрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, належним чином враховано дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, та зроблено вмотивований висновок про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на з тримання під вартою на більш м`який.
Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність зменшення ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на обставини кримінального провадження, а також вимоги ст. 182 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 07 серпня 2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 124 050 гривень - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: