Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1837/22
номер провадження 1-кп/695/352/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
головуючого: судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 та
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у відкритому судовому засіданні по розгляду кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що обвинувачується за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Дане кримінальне провадження перебуває у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області на стадії судового розгляду.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Клопотання мотивує тим, що ризики не зменшились та продовжують існувати. Існує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, оскільки є раніше судимим та обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Також обвинувачений може іншим чином перешкоджати судовому розгляду, впливати на свідків та потерпілу, знищити речові докази, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`якими запобіжними заходами забезпечити належну поведінку обвинуваченого неможливо.
Захисник ОСОБА_4 просила змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що прокурором не обгрунтовані ризики, вказані у клопотанні, а її підзахисний має постійне місце проживання та не буде уникати суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити прокурору посилаючись на ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд, вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу виходить з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.,п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року № 33977/97, п. 81 вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, оскільки саме обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку обвинуваченого.

При цьому суд бере до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, свідки не допитані безпосередньо в суді, також враховує суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також суд враховує, що стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджає утриманню під вартою. Вказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми та вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Отже, у суду є достатні підстави вважати, що інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, зважаючи на особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Дане судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин суд вважає, що підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відсутні, а тому продовжує термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі зазначеного та керуючись
ст. 199 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 60 діб, а саме по 16 грудня 2022 року включно.

Головуючий: ОСОБА_1