Провадження №11-сс/824/670/2022 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
адвоката, який діє в інтересах
ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

25 червня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України, а саме на автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження даного автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на зазначений у ньому автомобіль. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як воно відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України, а також з метою конфіскації майна, як виду покарання та відшкодування шкоди завданої в наслідок вчинення кримінального правопорушення.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що арешт автомобіля марки AUDI А8, є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 є законним власником та користувачем арештованого транспортного засобу, який був придбаний на власні накопичені кошти його батьком з довго до подій, які розслідуються у кримінальному провадженні, тим більше, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, і взагалі в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази причетності ОСОБА_10 до цього кримінального провадження. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки розгляд клопотання відбувся без участі власника майна чи його представника, а копію оскаржуваної ухвали було отримано лише 16.07.2021 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, однак причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;
ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що розгляд клопотання відбувся без участі заявника чи його представника, про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді йому стало відомо 16.07.2021 року. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що адвокатом ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР становить інформація від компетентних органів Республіки Корея, відносно злочинної діяльності групи осіб, які використовуючи віддалене кероване шкідливе програмне забезпечення отримали доступ до серверів корейських компаній, та як наслідок подальшого розповсюдження шкідливої програми-вимагача для блокування інформації та подальшого витребування викупу за розблокування інформації.

Також, за відомостями отриманими від компетентних органів Республіки Корея установлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , який має відношення до вчинення фінансових операцій та інших угод з грошовими коштами та іншим майном, здобутих завідомо злочинним шляхом, а саме не маючи офіційних доходів, які співрозмірні з його видатками, купує у свою приватну власність транспортні засоби, цінне нерухоме майно, земельні ділянки та інше.

Як установлено досудовим розслідуванням, згідно з відомостями інформаційної системи «АМТ» МВС України автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_6

15 червня 2021 року постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління НП України ОСОБА_11 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001091 від 05.11.2020 року, а саме автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 .

25 червня 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження даного автомобіля.

Разом з тим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Прокурором в клопотанні про арешт майна зазначено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження до об`єктів нерухомості має на меті запобігти можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження майна, яке визнано речовим доказом, та відповідно до ст.170 КПК України на таке майно може бути накладено арешт з метою його збереження.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що прокурором не доведені, а слідчим суддею не перевірені правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, матеріали справи не містять інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Відомості про вчинення ОСОБА_6 злочину, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Не доведено значення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що автомобіль марки AUDIА8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , зберіг на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих апеляційному суду матеріалів провадження не вбачає.

Таким чином, клопотання не містить достатніх та допустимих, у розумінні ст.86 КПК України, доказів які б підтверджували причетність ОСОБА_6 , до обставин, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, і жодних висновків компетентних органів щодо його незаконної діяльності до клопотання не долучено.

При цьому, вказаний у клопотанні автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , на законних підставах, на власні накопичені кошти, 25.05.2018 року був придбаний батьком ОСОБА_6 ОСОБА_12 та оформлений на ОСОБА_6 , що підтверджується наявною в матеріалах провадження копією технічного паспорту арештованого автомобіля.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабміну №1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників ТЗ та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

За позицією Верховного суду (постанові від 30.10.2019 року у справі №683/2694/16-ц), право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Отже, право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації, і право власності на автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 набув його 25.05.2018 року.

Таким чином, автомобіль марки AUDIА8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , був набутий ОСОБА_6 задовго до вчинення подій, які є предметом кримінального провадження, а тому таке майно жодним чином не може бути набуте злочинним шляхом, як вказано у клопотанні прокурора.

Окрім цього, прокурором у клопотанні зазначено, що метою арешту автомобіля марки AUDIА8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , є також і конфіскація майна, як вид покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення та відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, що на переконання колегії суддів, є безпідставним.

За вимогами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається також з метою конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Однак, як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні та не є особою, яка несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, у зв`язку з чим конфіскація майна та відшкодування шкоди не може бути застосовано.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, та з метою конфіскації майна, як виду покарання, та відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

За таких обставини, які вказують на необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокуроравідділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України, а саме на автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження даного автомобіля.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_6 ОСОБА_9 , задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України, а саме на автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження даного автомобіля,скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовитиу задоволенні клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001091 від 05.11.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361, ч.2 ст.209 КК України, а саме на автомобіль марки AUDI А8, білого кольору, 2014 року, VIN: НОМЕР_1 4HEN011463, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування, розпорядження та відчуження даного автомобіля.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4