Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2013 року, якою вирішувалось питання щодо відводу слідчого.

Не погодившись із таким судовим рішення від 30.07.2021 року, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним, оскільки вважає, що воно суперечить положенням ст.30 КПК України. Зазначає, що заява про відвід слідчого була адресована слідчому ОСОБА_7 , який приймав процесуальні рішення у кримінальному провадженні, а не суду. Реєстрація заяви в суді не адресованої до суду, на підставі заяви третьої особи суперечить терміну «судова справа». Йому є незрозумілим на підставі чого суддя прийняв до провадження та розглянув заяву про відвід слідчого не адресовану суду. Посилаючись на це, просить ухвалу місцевого суду від 30.07.21 у справі №569/18690/13, скасувати.

ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду провадження, до суду не з`явився, проте подав клопотання, яке міститься у письмовому поясненні, про проведення апеляційного розгляду за його відсутності.

Прокурор також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду провадження. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду, до суду не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть оскаржуваної ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржуване судове рішення вказаній вимозі закону відповідає.

Так, стаття 372 КПК України передбачає вимоги до змісту ухвали, яка складається з: 1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження; 2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; 3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

З аналізу цієї норми закону вбачається, що ухвала суду як судове рішення має бути викладена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст (ч.1 ст.380 КПК України).
При цьому, роз`яснення судового рішення це виклад рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті його частини, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє у роз`ясненні рішення.
З приписів наведеної норми КПК України вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його не чіткістю за змістом, можливістю неоднакового тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що дані вимоги закону суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення ухвали Рівненського міського суду від 30.07.2021 року дотримався.
З матеріалів провадження встановлено, що ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.13 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід слідчого ОСОБА_8 (заступник начальника першого ВКР СУ ФР ГУМ у Рівненській області) (справа №569/18690/13-к).

Перевіривши вказану ухвалу суду від 18.10.13, колегія суддів апеляційного суду вважає, що дане судове рішення є достатньо зрозумілим, в ньому відсутні будь-які положення, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння, є таким, що виключає його подвійне тлумачення. Дане судове рішення з огляду на питання щодо вирішення якого йде мова у ньому (про відвід слідчого), в повній мірі на думку суду, відповідає вимогам, передбаченим у ст.372 КПК України.
Водночас, як вбачається із заяви ОСОБА_6 про роз`яснення судового рішення, в ньому ставиться питання, які не стосуються передбачених законом підстав роз`яснення судового рішення в розумінні ст.380 КПК України.
За таких обставин, колегія апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції від 30.07.21 про відмову у роз`ясненні судового рішення - ухвали суду від 18.10.13, є цілком обґрунтованою, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з мотивів наведених у апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
При цьому, слід зазначити, що в оскаржуваному судовому рішенні наведено підстави за яких слідчий направив заяву ОСОБА_6 про відвід слідчого, до суду.
А тому, апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2013 року, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді