Справа №577/4148/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/582/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
Іменем України

27 травня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми кримінальне провадження № 577/4148/21 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, ухваливши новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч. 2 ст. 286 КК і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати т/з, одночасно звільнивши його на підставі ст. 75, 76 КК від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та поклавши обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, яке є тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками щодо неповнолітньої потерпілої, встановлені судом пом`якшуючі покарання обставини та характеризуючі особу обвинуваченого дані не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Зазначає, що обвинувачений не має постійного місця роботи та будь-яких доходів, тому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу він самостійно не в змозі сплатити, що не сприятиме меті покарання і є явно несправедливим через його м`якість.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2021 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, і йому призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, без позбавлення права керувати т/з. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати в розмірі 7208,04 грн, а цивільний позов фінуправління Конотопської міської ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину залишено без розгляду.

Згідно вироку, 21.06.2021 близько 23:35 ОСОБА_9 , керуючи мотоциклом «Yamaha YZF-R1», д. н. з. НОМЕР_1 , рухався пр. Миру в м. Конотоп в бік центру міста у лівій смузі руху. Попереду у попутному напрямку рухався мотоцикл «Loncin», д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 з пасажиркою ОСОБА_13 , який в районі буд. № 15 пр. Миру в м. Конотоп почав перестроюватися на праву смугу руху. У свою чергу ОСОБА_9 почав виконувати маневр випередження вказаного мотоцикла по лівій смузі руху в порушення вимог п. 2.3б, 12.4, 13.1 ПДР з перевищенням допустимої швидкості 50 км/г в умовах населеного пункту, внаслідок чого допустив зіткнення-контакт правою стійкою щитка переднього колеса мотоцикла «Yamaha YZF-R1» з лівою підніжкою пасажира мотоцикла «Loncin» та правою частиною керма мотоцикла «Yamaha YZF-R1» з підкрилком заднього крила заднього колеса мотоцикла «Loncin», в результаті ДТП пасажирка мотоцикла «Loncin» ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про надмірну м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання та необхідність призначення основного покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбуванням на підставі ст. 75 КК, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно ст. 50 і 60 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, у тому числі і ст. 69 КК, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права; це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначених норм закону України про кримінальну відповідальність, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК є тяжким злочином, характеризуючи особу дані, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на психіатричному та наркоголічному обліку не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілої та її законного представника, які просили суворо не карати обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції вірно визнав щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, обставин, що обтяжують покарання не встановив.

Судом враховано і дані з досудової доповіді, складеній Конотопським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, відповідно якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить велику небезпеку для суспільства, в тому числі і окремих осіб. Виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, у разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважав за доцільне покласти на нього обов`язок, передбачений ст. 76 КК повідомляти про зміну проживання уповноважений орган з питань пробації роботи або навчання.

Всупереч твердженням прокурора про надмірну м`якість призначеного судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання, колегія суддів, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, який відносно наслідків у виді заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілої є необережним, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої та її законного представника, а також дані про особу обвинуваченого, вважає, що суд першої інстанції, врахувавши усі ці фактичні обставини у їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку про існування законних підстав для призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 286 КК, зокрема у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, яке буде достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений не має постійного місця роботи та будь-яких доходів, а тому призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді штрафу, який він самостійно не в змозі сплатити, не сприятиме меті покарання, і є явно несправедливим через його м`якість, вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. При цьому, як убачається з матеріалів провадження, штраф останнім був сплачений в повному розмірі 28.09.2021, тобто ще до того, як прокурор звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність інших обставин кримінального провадження згідно вимог КК і КПК, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог прокурора, скасування вироку суду відносно ОСОБА_9 в частині покарання, з метою призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК з подальшим звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Призначене судом першої інстанції покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Оскільки визначене покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, то вид і розмір призначеного ОСОБА_9 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2021 відносно ОСОБА_14 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_15 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4