Справа № 727/5263/22
Провадження № 1-кп/727/307/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акту
(повний текст)

01 серпня 2022 року
Шевченківський районний суд міста Чернівці у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000027 від 19.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2022 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці з Чернівецької обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000, від 19.05.2022 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України.
Ухвалою суду від 05 липня по вказаному провадженню призначено підготовче судове засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.
Захисник обвинуваченого не заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачена повідомлялась про час і місце здійснення підготовчого провадження з дотриманням вимог ч.3 ст.323, ст.297-5 КПК, шляхом розміщення повістки про її виклик у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у зв`язку з чим суд вважає ОСОБА_5 такою, що належним чином ознайомлена з її змістом та розпочати судове провадження щодо неї.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками до нього, суд дійшов до наступного висновку
Відповідно до вимог ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Крім того, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення по суті є консистенцією усього обвинувального акта та їх правильне відображення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права особи на захист.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Проте, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 викладені лише фактичні обставини та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, без формулювання обвинувачення, а саме:слідчим при складанні даного процесуального документу не зазначено конкретний опис поведінки обвинуваченої, спосіб в який вирішено вчинити кримінальне правопорушення, мотив її злочинної діяльності, яку саме роль вона виконує у терористичній організації та якими діями бере у ній участь, тобто незрозуміло в чому конкретно обвинувачується остання.
Така неконкретність обвинувачення перешкоджає як обвинуваченій, так і її захиснику реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення її обвинувачують, у звязку з чим суд позбавлений можливості проводити судовий розгляд відносно ОСОБА_5 , оскільки їй фактично не висунуте обвинувачення.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ,а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують,що гроші, цінності та інше майно,які підлягають спеціальній конфіскації,одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані,виготовлені,пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Європейський Суд з прав людини, практика якого згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства, у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні (див. рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України», де суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, зазначено, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Крім того, Суд констатує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Слід також зазначити, що частина 1 ст. 258-3 КК України передбачає створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації, а ОСОБА_5 обвинувачується в участі у діяльності терористичної організації. Таким чином, органом досудового розслідування не вірно зазначені ознаки вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору.
Крім того, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до пятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обовязковою у кримінальному правопорушенні щодо особливо тяжких злочинів.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до даного обвинувального акту, в пункті 1 його розділу 1 зазначено, що 17 червня 2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, а згідно пункту 13 розділу 2 даного реєстру постанова про доручення призначити їй захисника для здійснення безоплатної правової допомоги винесена 23 червня 2022 року.
Отже, з моменту повідомлення ОСОБА_5 про підозру стороною обвинувачення у кримінальному провадженні не була забезпечена участь захисника,оскільки захисник був залучений вже після повідомлення про підозру, чим порушено право на захист ОСОБА_5 .
З огляду на наведене та, керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.
Ухвала підлягає оскарженню протягом семи днів з дня її оголошення до Чернівецького апеляційного суду.
Повний текст ухвали складений 04.08.2022 року.
Ознайомитись з текстом ухвали в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.
Суддя ОСОБА_1