Справа № 447/851/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/526/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою відмовлено засудженому ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 червня 2022 року скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що за весь час його перебування в місцях позбавлення волі, виконував усі законні вимоги представників адміністрації, не допускав порушень правил внутрішнього розпорядку, працевлаштований, три рази заохочувався адміністрацією установи. Просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, вивчивши та дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.
За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що він, будучи неодноразово засудженим за корисливі злочини (крадіжки) та звільненим від відбування покарання з іспитовим строком, під час такого вчергове скоїв умисний нетяжкий злочин. На даний час невідбутим строком залишилось 01 рік 09 днів позбавлення волі.
З 16 березня 2021 відбуває покарання в місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі; за весь цей час до дисциплінарної відповідальності не притягувався, тричі заохочувався в ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)». У ДВК №40 працевлаштований в майстерні установи. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги дбайливому ставленню до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня вмінь та навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт з благоустрою території установи ставиться задовільно. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Задіяний до реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймає. Не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок.
Згідно вироку призначено до сплати за проведення експертизи 628 грн.04 коп.; виконавчі листи в установу не надходили, однак, засуджений не проявляє бажання добровільної сплати.
Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже, судом не отримано належних доказів про досягнення цілей призначеного покарання швидше, ніж зазначено у вироці суду.
Крім того, ОСОБА_6 є раніше судимим та вчинив новий злочин під час іспитового строку.
На думку колегії суддів, участь ОСОБА_6 у заходах виховного характеру свідчить про те, що поведінка засудженого зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини та дані, колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали та застосування умовно-дострокового звільнення.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_6 не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 червня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4