Справа № 308/5294/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому засіданні, в залі суду в місті Ужгороді, матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.10.2021 за № 0000569 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015), ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015), ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015),-
ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.10.2021 за № 0000569 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015), ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015), ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015).
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 травня 2022 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає, угоди не укладались.
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України, у вигляді домашнього арешту. Прокурор просив врахувати, що на даний час наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 , оскільки наявні ризики, , які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Стосовно інших обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 клопотань про обрання, зміну чи продовження дії запобіжного заходу прокурор не подає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечив проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, угоди не укладались. Заперечував проти застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту, оскільки ризики на які вказує прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу відсутні. Зазначив, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду. Просив суд врахувати, що ОСОБА_4 , має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом 2 групи, постійно потребує відвідування лікарні, проживає разом з ОСОБА_5 в цивільному шлюбі, жодних порушень не вчиняв на стадії досудового розслідування. Просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 підтримали думку свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечив проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, угоди не укладались. Заперечував проти застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , у виді домашнього арешту, з підстав наведених захисником ОСОБА_6 ..
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що кримінальне провадження підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області, даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, суттєвих порушень вимог ст. 291 КПК України та обставин, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, судом на даний час не встановлено. Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Достатніх підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст. 284 КПК України, судом на даний час не встановлено. Тому суд вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду. У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено. Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, суд підстав для проведення у закритому засіданні на даний час не вбачає.
Клопотань про обрання, скасування, зміну або продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого під час підготовчого судового засідання від учасників судового засідання не надходило.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.
Згідно положень ч. 5 ст. 314 КПК України вбачається, що доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи думку сторін судового провадження, суд дійшов висновку, що в дорученні представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь потреби немає.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2022 року відносно ОСОБА_5 було продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині покладених обов`язків до 27 квітня 2022 року та покладено на підозрювану наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі території Ужгородського району Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000569, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2022 року відносно ОСОБА_5 було продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині покладених обов`язків до 27.06.2022 року
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2022 року було застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту строком до 28 березня 2022 року.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 березня 2022 року відносно ОСОБА_7 було продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в частині покладених обов`язків до 27.06.2022 року.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не був застосований запобіжний захід.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).
Згідност. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яком у підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Судом приймається до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченими, інкримінованого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення, на даний час існує ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на експертів у кримінальному провадженні.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрювану переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду обвинувачених.
Окрім того, суд вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Разом із тим, суд при розгляді клопотання також враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що він проживає в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, є інвалідом 2 групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Окрім того, судом враховано і те, що ОСОБА_4 , зазначає, що внаслідок вад здоров`я часто потребує звернень до лікаря.
Оцінюючи доводи прокурора про необхідність застосування щодо обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з точки зору наявності ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, їх можливе настання, вважає при цьому, що прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким. Тому висновки прокурора, про неможливість іншими жодного із більш м`яких запобіжних заходів запобігти наявним ризикам є лише припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу ОСОБА_4 , а саме він є громадянином України, проживає в громадянському шлюбі, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, має інвалідність, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наслідків, які настали внаслідок злочину та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.
Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній, може переховуватись від суду, а також впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, тому суд вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України та за допомогою нього може бути виконане завдання судового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 2 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено. Так, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 331, 372 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Кримінальне провадження за відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000569 від 02.10.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015), ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015), ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361 КК України (в редакції статті зі змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015) - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.06.2022 року на 11 год. 00 хв.
В задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали в частині особистого зобов`язання та покладення обов`язків до 21.08.2022 року включно.
У судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, обвинувачених, захисників.
Роз`яснити учасникам провадження про їх право ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1