Справа № 152/228/21
Провадження №11-кп/801/48/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участі :

прокурора ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.05.2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівці, Барського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в три роки не вчинить нового злочину.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 протягом встановленого судом іспитового строку в три роки обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено долю речових доказів.

встановив:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 28.01.2021 о 23.45 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднаний з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до вхідних дверей будинку та, завідомо знаючи місце розташування запасного ключа від вхідних дверей, взявши його, відімкнув вхідні двері, після чого незаконно, без передбаченого дозволу власника, проник всередину вказаного будинку.

Зайшовши всередину, ОСОБА_8 в одній із кімнат побачив потерпілу ОСОБА_10 та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, не реагуючи на зауваження та заборону брати речі, які належать потерпілій, підійшов до ліжка, де під матрацом виявив грошові кошти у сумі 2600,00 грн 13 купюр номіналом по 200 грн кожна, а також у гаманці, який лежав на поверхні тумбочки, виявив 150,00 грн - 1 купюра номіналом 100 грн та 1 купюра номіналом 50 грн, після чого виявленими грошима загальною сумою 2750,00 грн відкрито заволодів та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними на власний розсуд, при цьому завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2750,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло.

В апеляційній скарзі прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.05.2021 року відносно ОСОБА_8 в зв"язку з неправильним застосуанням закону України про кримінальну відповідаьність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м"якість. Просить ухвалити новий вирок, яким визначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ч. 2 ст. 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати строк його перебування під вартою з 29.01.2021 року по 19.05.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 вираховувати з моменту затримання ОСОБА_8 на виконання даного вироку.

Вимоги мотивує тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_8 не враховано, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у стані алкогольного сп"яніння та відносно особи похилого віку.

Також не погоджується з визначенням судом першої інстанції пом"якшуючої покарання обставини - щирого каяття, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово змінював надані ним показання, не вжив жодних заходів для відкшодування завданиїх потерпілій збитків, а висловлене ним вибачення перед потерпілою не містило ані осуду своєї поведінки, ані щирого жалю з приводу вчиненого.

Заслухавши суддю- доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні обставини.

Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 ч.1, 2 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а обтяжуючу обставину покарання (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння) та обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, визнання вини). Також врахував думку потерпілої, яку висловила у заяві, де просила не позбавляти ОСОБА_8 волі, та що ОСОБА_8 на обліку в психіатра та нарколога не значиться, задовільно характеризується за місцем посередньо, не працює, раніше не судимий.

Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , складеної фахівцем І категорії Шаргородського РС філії Державної установи «Центр пробації" у Вінницькій області ОСОБА_11 без позбавлення волі або арешту на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування спеціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фризе проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року (заява №10249/03), суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. ст. 65-67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 186 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та застосував міру покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а також дані щодо особи обвинуваченого.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильне застування закону України про кримінальну відповідальність вважається, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого, який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення.

Як зазначалось, в апеляційній скарзі прокурор не оскаржує кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Разом з тим, доводи прокурора про зарахування попереднього ув`язнення обвинуваченому у строк відбування покарання є слушними, обґрунтованими .

Згідно ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі

день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Проте, наведені вимоги залишились поза увагою районного суду, оскільки в резолютивній частині оскаржуваного вироку не зазначив про зарахування відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою з 29.01.2021 року по 19.05.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.05.2021 року відносно ОСОБА_8 , - змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 29.01.2021 р. по 19.05.2021 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3