У Х В А Л А

13 травня 2022 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 300 006 12 від 05 березня 2021 року щодо останньої, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2021 ОСОБА_3 засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 22.03.2019 і остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвалено час відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання.

У проваджені вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2021 у кримінальному провадженні № 120 211 000 300 006 12 від 05.03.2021 стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 може бути оскаржений і захисник її інтересів - адвокат ОСОБА_2 , у відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 393 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строки подачі апеляційної скарги захисником дотримані.

Водночас, приписами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які б узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, та їх обґрунтування з зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно ж ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У свою чергу, нормою ч. 1 ст. 420 КПК України задекларовано, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:
1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Проте, даних норм процесуального закону захисник ОСОБА_2 не дотримався, висунувши апеляційну вимогу щодо скасування вироку повністю та ухвалення нового вироку про виправдання ОСОБА_3 , без наведення і підстав такого виправдання, що можуть бути застосовані судом апеляційної інстанції при закритті провадження.

Як далі слідує зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 , він послався на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 71 КК України, вважаючи, що станом на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину - 05.03.2021, вона не відбула іспитовий строк - 18 днів, визначений при призначенні обвинуваченій покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням за попереднім вироком і саме з цього повинен був виходити суд, призначаючи покарання за сукупністю злочинів, а не приєднувати ще 1 рік 4 місяців від попереднього вироку, визначаючи остаточне покарання за даним і переднім вироком у виді 3 років позбавлення волі.

Водночас, захисник ОСОБА_2 не навів матеріальний закон, який, на його переконання, повинен був застосувати суд першої інстанції при приєднанні частково або повністю невідбутої частини покарання за попереднім вироком у виді невідбутої частини іспитового строку до покарання, призначеного за досліджуваним вироком.

Не навів захисник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі і мотивів того, що, на його переконання, суд першої інстанції не застосував до обвинуваченої положення ст. 68 КК України та не врахував обставин, які пом?якшують покарання ОСОБА_3 , і як це узгоджується з позицією сторони захисту що висновки суду, які викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і які ж необхідно дослідити під час апеляційного розгляду матеріали справи з вмотивуванням клопотання, щоб узгоджувалося з приписами ч. 3 ст. 404 КПК України.

Отже, оскільки апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 має такі недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження, адже суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, слід дійти висновку, що апеляційну скаргузахисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2021 у кримінальному провадженні № 120 211 000 300 006 12 від 05.03.2021 щодо останньої залишити без руху та надати захиснику достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 211 000 300 006 12 від 05 березня 2021 року щодо останньої - залишити без руху.

Встановити захиснику строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1