Справа № 347/22/19
Провадження № 11-кп/4808/427/22
Категорія ч.1 ст.162 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000489 за апеляційними скаргами заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року та ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року про виправлення описки, допущеної у мотивувальній та резолютивній частинах вироку, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить -850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 - 6 190 (шість тисяч сто дев`яносто) грн матеріальної шкоди та 500 (п`ятсот)грн. моральної шкоди.

Строк покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинила незаконне проникнення до житла.

31.10.2018р. приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , знаючи, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 перебуває у власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішила незаконно проникнути до вказаного житла.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 зайшла на подвір`я за вказаною вище адресою, підійшла до будинку, не отримавши згоди та дозволу власника будинку ОСОБА_11 на вхід до даного житла, всупереч вимог статті 30 Конституції України, яка вказує, що кожному гарантується недоторканність житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, через вхідні двері будинку, всупереч волі останнього, незаконно проникла всередину вказаного будинку, чим довела свій злочинний умисел до кінця. Внаслідок незаконних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 заподіяно матеріальну шкоду шляхом пошкодження його майна.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному проникненні до житла, ОСОБА_8 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Цивільний позов заявлений потерпілим на суму 24 410грн. матеріальної шкоди та 15000грн. моральної шкоди.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року виправлено описку, допущену у мотивувальній та резолютивній частинах вироку Косівського районного суду від 08 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000489 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, виключивши помилково зазначене у мотивувальній частині «у відповідності до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження слід закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності» та вважати вірним «слід звільнити від призначеного судом покарання». Абзац другий резолютивної частини вироку суду вважати вірним: «Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного за ч.1 ст. 162 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України».

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 та захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 просить скасувати вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суд і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційних доводів захисник посилається на те, що за заявою ОСОБА_11 09.11.2018 року за №0000427до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і розпочато досудове розслідування. Під час досудового розслідування було встановлено, що бензопили, які згідно заяви були викрадені, знайдено у сусіда заявника, якому залишив сам ОСОБА_13 на зберігання на час його виїзду за кордон. Оскільки зазначені обставини спростовували факт вчинення крадіжки із проникненням в житло заявника, слідчим поліції 27.12.2018 року відібрано заяву у ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України та внесено відомості до ЄРДР за №0000489від 27.12.2018 року. 28.12.2018 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та проведено її допит. А вже наступного дня, тобто 29.12.2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 скеровано до Косівського районного суду для розгляду по суті. Вважає, що таким чином було сфабриковано кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , однак, суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини.

Захисник вказує, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Так, на досудовому слідстві та в суді ОСОБА_8 категорично заперечувала свою причетність до вчинення інкримінованого злочину і доказів того, що саме вона його вчинила під час судового розгляду не здобуто. Зокрема, вважає неспроможними показання свідка ОСОБА_14 про те, що він виявив факт проникнення в житло сторонньої особи, знаходився від будинку за 13-14 м, через яр, звідки спостерігав за будинком, і в момент, коли через вікно викидалися вазони, то по руках впізнав, що то була ОСОБА_8 . Зазначені показання не підтверджуються жодними іншими доказами. Водночас, ОСОБА_8 в суді першої інстанції зазначала про наявність між нею та цим свідком тривалих неприязних відносин. Незважаючи на вказане, суд визнав показання свідка ОСОБА_14 правдивими та обґрунтував ними вирок. Крім того, в суді була допитана свідок ОСОБА_15 , яка підтвердила, що ОСОБА_8 31.10.2018 року близько 13 год весь час знаходилася у неї вдома, однак суд змінив показання свідка, зазначивши, що буцімто ОСОБА_8 відлучалася із її господарства.

Звертає увагу на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. Так, у вироку судом встановлено, що ОСОБА_8 не тільки проникла до житла ОСОБА_11 , а також, внаслідок її незаконних дій, потерпілому ОСОБА_11 заподіяно матеріальну шкоду шляхом пошкодження його майна. При цьому, настання відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України не пов`язане із заподіянням майнової шкоди. Тобто, суд фактично стверджує про вчинення ОСОБА_8 діяння у формі умисного пошкодження чужого майна, за яке їй підозра не оголошувалась та не пред`являлось обвинувачення.

Крім того, захисник зазначає про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, під час досудового розслідування ОСОБА_8 дійсно під час допиту, в якості підозрюваної, відмовилася від надання їй правої допомоги, однак в подальшому хотіла мати адвоката, про що повідомляла слідчого поліції. Проте, це її право було грубо порушено. Таким чином, відкриття матеріалів провадження, вручення копії обвинувального акту з додатками відбулося з грубим порушенням її права на захист.

Також захисник просить скасувати ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року. Вказує, що обставини, на які посилається суд в ухвалі не є допущеними описками, насправді суд всупереч положенням процесуального закону вніс зміни в мотивувальну та резолютивну частини вироку, чого робити не мав права.

Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Зокрема прокурор посилається на те, що в ході судового розгляду ОСОБА_16 роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності, однак остання на нього не погодилась, із відповідним клопотанням до суду не звернулась. За таких обставин суд не мав права звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, а тільки від покарання, призначеного їй.

Також прокурор просить скасувати ухвалу Косівського районного суду від 14.07.2022 року про виправлення описки у вироку, з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону. Зокрема вказує, що суд вправі вирішувати питання щодо виправлення описок та арифметичних помилок, коли їх виправлення не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища обвинуваченого. Проте, зі змісту виправлень, які були внесені ухвалою суду, в порядку ч. 1 ст. 379 КПК України, в резолютивну частину вироку, вбачається, що суд фактично замінив звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на звільнення від покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг прокурора;

- прокурор ОСОБА_7 просила задовольнити вимоги апеляційних скарг заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 , заперечила проти поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В силу ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом вимог ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Колегія суддів звертає на те, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відноситься до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обов`язковим, оскільки наявність певного розміру шкоди є підставою для кваліфікації такого діяння за відповідними статтями закону України про кримінальну відповідальність.

Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист.

Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47), де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 162 КК України передбачена відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченої відбувався в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вона зайшла на подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 , підійшла до будинку, не отримавши згоди та дозволу власника будинку ОСОБА_11 на вхід до даного житла, через вхідні двері будинку всупереч волі останнього, незаконно проникла в середину вказаного будинку, чим довела свій злочинний умисел до кінця.

В обвинувальному акті також зазначено, що внаслідок вчиненого правопорушення потерпілому було заподіяно шкоду, однак, при цьому не зазначено розмір вищевказаної шкоди та обставини, за яких її було заподіяно, не конкретизовано яким чином та в який спосіб було заподіяно шкоду.

З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, визнаючи винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, виклав формулювання обвинувачення щодо обставин незаконного проникнення до житла ОСОБА_11 , ідентично викладеним в обвинувальному акті.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 заподіяно шкоду шляхом пошкодження його майна.

При цьому, суд належним чином не вмотивував, яке майно потерпілого пошкоджено, в якому розмірі, за яких обставин та в який спосіб, було заподіяно шкоду, та не зазначив у вироку докази на підтвердження заподіяної шкоди.

Відсутність необхідної конкретизації щодо обставин за яких було заподіяно шкоду потерпілому в обвинувальному акті та судовому рішенні, порушує право обвинуваченої на здійснення ефективного захисту своїх інтересів.

З огляду на те, що судом першої інстанції по суті визнано доведеним вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за обставин, які не в повному обсязі відповідають тим, що їй інкримінуються, вирок повинен був містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із вказівкою усіх встановлених судом обставин, та покликання на обвинувачення, яке було пред`явлене особі, з обґрунтуванням мотивів зміни обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що нечіткість та неконкретність викладення у вироку фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є істотним кримінально-процесуальним порушенням, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості й вмотивованості судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є безумовною підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, дати належну оцінку доказам з урахуванням позицій сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від встановлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Одночасно, в зв`язку із скасуванням оскарженого вироку, ухвала суду першої інстанції від 14 липня 2022 року про виправлення описки у вироку від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 , також підлягає скасуванню в порядку ст.404 КПК України, оскільки внесені нею виправлення до судового рішення не є опискою в розумінні положень ст. 379 КПК України та не можуть бути виправлені в такому порядку.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,412,415,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2022 року про виправлення описки, допущеної у мотивувальній та резолютивній частинах вироку скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5