Справа № 947/9603/22
Провадження № 1-кс/947/4161/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 року

слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105 від 17.05.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000105 від 17.05.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у провадженні старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 знаходиться кримінальне провадження (номер встановлюється) за ознаками злочину передбаченого ст. 309 КК України, фігурантами якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 та заступник начальника з превентивної діяльності відділення поліції № 1 Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_8 , попередньо вступивши у злочинну змову переслідуючи корисливу мету власного збагачення, за не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_9 мають намір отримати неправомірну вигоду у сумі 5000 доларів США.

З метою конспірації злочинної діяльності ОСОБА_8 залучив посередників в отриманні неправомірної вигоди співробітника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 (безпосередньо веде розмови з ОСОБА_6 ) та місцевого мешканця ОСОБА_11 , який безпосередньо має передати грошові кошти ОСОБА_8 .

Також встановлено, що ОСОБА_11 для отримання та передачі неправомірної вигоди ОСОБА_8 планує використовувати власну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яка належить його «тещі» ОСОБА_12 на які 17.05.2022 ОСОБА_6 відправив по 5000 грн. на кожну в рахунок обумовленої неправомірної вигоди.

Так, 20.05.2022з 14 год. 30 хв по 14 год. 47хв. на підставі постанови прокурора праведно освідування затриманого ОСОБА_8 , під час якого перед здійсненням змивів чистий зразок спиртової салфетки поміщено до сейф-пакету №S2049619.

У наступному за допомогою спирту та ватних тампонів було зроблено змиви з правої та лівої руки ОСОБА_8 , після чого спиртові салфетки було поміщено до різних сейф-пакетів, а саме з правої руки до пакету №S2050266 та з лівої руки до пакету № S2049624, що посвідчено підписами учасників даної слідчої дії.

Одночасно з цим, слідчим винесено постанову про визнання вищевказаного майна речовими доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Так, вищевказані речові докази містять інформацію і відомості, які можуть бути використані в якості доказів винуватості або невинуватості осіб, причетних до вчинення вказаного правопорушення, та зберегли на собі сліди правопорушення.

З урахуванням викладеного, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Власник майна в судове засідання не з`явився, виклик особи покладався на сторону обвинувачення.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого від 20.05.2022 року вищевказані предмети визнані речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000105 від 17.05.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення освідування затриманого ОСОБА_8 , а саме на:

- чистий зразок спиртової салфетки поміщено до сейф-пакету №S2049619.

- спиртові салфетки, які було поміщено до різних сейф-пакетів, а саме з правої руки до пакету №S2050266 та з лівої руки до пакету № S2049624, із позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження майном.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1