Справа № 183/3532/21
№ 1-кп/183/591/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в режимі відео конференції з Красноградським міськрайонним судом Харківської області кримінальне провадження № 0000018 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 , водія-електрика взводу 2-ї радіорелейної роти радіорелейного батальйону, у військовому звані «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України,
в с т а н о в и в:

21.11.2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №242 від 23.11.2020 року, солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія-електрика взводу 2-ї радіорелейної роти радіорелейного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, у військовій частині НОМЕР_1 проходить строкову військову службу солдат ОСОБА_4 на посаді водія - електрика взводу 1-ї радіорелейної роти радіорелейного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_6 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до положень ст. З Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.
Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відносини підлеглості визначені ст.ст. 28-34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Згідно ст. 29 вказаного Статуту, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Відповідно до ст.ст. 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил З країни відносини підлеглості між солдатом ОСОБА_6 та солдатом ОСОБА_4 відсутні, оскільки вказані військовослужбовці євійськовослужбовцями рядового складу та не являються прямими чи безпосередніми начальниками по відношенню один до одного.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем строкової служби, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Всупереч зазначених вимог законодавства, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи статутні обов`язки, передбачені законодавством, які регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши злочини за наступних обставин.
14 січня 2021 року, у період часу до 08 години 00 хвилин, у приміщені казарми військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , між солдатом ОСОБА_6 та солдатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 виник конфлікт, пов`язаний з проходженням військової служби та виконанням службових обов`язків, пов`язаних з прибиранням визначеної раніше території. В ході вказаного конфлікту між солдатами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбулась сутичка, в яку втрутились солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
В подальшому, 14 січня 2021 року, близько 08 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на третьому поверсі приміщення казарми військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи спільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_4 , а також прагнучи продемонструвати солдату ОСОБА_4 свою уявну перевагу над ним та фізичну силу, тим самим утвердивши власний авторитет в ході виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, які складись між потерпілим і підозрюваним раніше цього ж дня, а також з метою досягнення злочинного результату - помститися солдату ОСОБА_4 за конфлікт, який винник у них раніше цього ж дня, намагався завдати останньому не менше двох ударів гострою стороною металевої частини канцелярських ножиць, які тримав у правій руці.
У результаті вказаних дій солдату ОСОБА_6 вдалося нанести один удар в область грудної клітини ОСОБА_4 , чим спричинено останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною практично по середній лінії проекції 3-го міжребір`я (на відстані 143 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 1,5 см. праворуч від умовної середньої лінії тіла), далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та в проекції 3-го міжребір`я проникає в плевральну порожнину з ушкодженням міжреберної артерії та явищами правостороннього гемотораксу (кров в плевральній порожнині). За своїм характером вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент їх заподіяння, тобто вказаними вище діями солдата ОСОБА_6 спричинено тяжкі наслідки.
У подальшому, у конфлікт втрутились солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які відвели потерпілого ОСОБА_4 з місця події, після чого останній отримав медичну допомогу.
Вказаними вище діями солдат ОСОБА_6 завдав солдату ОСОБА_4 умисне тяжке тілесне ушкодження, а саме умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та порушив при цьому статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що спричинило тяжкі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою не визнав, вказав, що 14.01.2021 року після підйому він став в чергу до їдальні, де між ним і ОСОБА_4 виник невеличкий конфлікт через те, що ОСОБА_4 намагався пройти в їдальню попереду нього. Після сніданку, він піднявся на третій поверх в казарму і почав готуватися до наряду. В цей час до нього прийшов солдат ОСОБА_7 , який сказав, що він має йти прибирати певну територію, на що він не погодився, зазначивши, що це не їх територія. Ця розмова відбувалась о 08.00 ранку. В їх конфлікт втрутилися солдати ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які також наполягали на тому, щоб він йшов прибирати, погрожуючи йому при цьому фізичною розправою. Потім вони всі разом пішли в кубрик, де ОСОБА_4 намагався вдарити його ногою, однак він удару не відчув. Почалася штовханина між ними усіма. Вході цієї штовханини, він застосував до ОСОБА_4 задушливий прийом, поваливши його на ліжко. В цей момент ОСОБА_8 і ОСОБА_7 почали бити його по обличчю, намагаючись відтягнути від ОСОБА_4 . Він сказав ОСОБА_4 «все…я заспокоївся, відпускайте, все зроблю… все приберу…», після чого, вони його відпустили. В цей момент він достав ножиці з лівого карману і сказав їм, щоб вони відійшли, а він піде до командування. Вже, коли ножиці були у нього в руках, ОСОБА_4 намагався його вдарити, на що він на отмаш вдарив його декілька разів ножицями. Зрозумівши, що поранив ОСОБА_4 , він сказав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , щоб вони відвели його до чергового роти. Додав, що він не заперечує факт того, що його діями були спричиненні тілесні ушкодження ОСОБА_4 , однак він вважає, що захищався, оскільки їх було троє. Чи погрожував йому ОСОБА_4 , він не пам`ятає, але ОСОБА_8 та ОСОБА_7 погрожували. Вдарив саме ОСОБА_4 , оскільки він перший підійшов до нього та намагався його вдарити. Ножиці дістав, щоб їх відігнати. ОСОБА_4 бачив, що у нього в руках ножиці, але все одно намагався його вдарити. Наразі він вважає, що вчинив неправильно, бо знає, що під час самооборони треба бити у ногу, а не в груди, але переконаний, що захищався. Вказав, що давав різні покази під час досудового розслідування та в суді, бо працівники поліції та командир намагалися узгодити їхні покази з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . З обвинуваченням не згоден, це був самозахист. Цивільній позов не визнає.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 ч.3 ст. 406 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що він почав проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 19.06.2020 року на посаді водія-електрика у військовому званні солдат. ОСОБА_6 також проходив в цей рік військову службу у військовому званні солдат. В підпорядкуванні один у одного вони не знаходилися. 14.01.2021 року близько о 07.00 годині була команда шикуватися по «ранжиру». Солдат ОСОБА_9 сказав ОСОБА_6 , щоб він перейшов на інше місце за зростом, однак ОСОБА_6 відмовився. Він також попросив ОСОБА_6 перейти в інше місце по росту, на що ОСОБА_6 відмовився, він його посунув і став у строй, а ОСОБА_6 став у нього за спиною і сказав: «подивимося, на що ти здатен, і що ти можеш». Після сніданку вони повернулися у казарму, де у ОСОБА_6 з ОСОБА_7 почався словесний конфлікт. Він підійшов дізнатися, у чому стався конфлікт, на що ОСОБА_7 відповів, що ОСОБА_6 не прибрав сміття і не бажає цього робити. Він запитав у ОСОБА_6 , чому він не прибрав сміття, нащо останній відповів, що робити цього не буде, бо не хоче. Він йому сказав, що всі хлопці однакові і робити мають всі однаково. Після чого, почався словесний конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_6 схватив його за голову і почав давити йому на очі. Він схватив його за руки і відірвав руки від своєї голови. В очах у нього все побіліло. В цей час, ОСОБА_6 обхватив ліктьовою кісткою його за горло і почав душити. Однак, він вийшов з його обхвату та намагався його від себе відштовхнути. В цей час він почув, що біля вуха клацають зуби. Падаючи, він потягнув ОСОБА_6 за собою, бо схватив його за кітель. Потім він побачив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали відтягувати ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_6 сказав, щоб вони його відпустили, він піде прибирати сміття. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 його відпустили та пішли, а ОСОБА_6 закричав: «а тепер іди сюди» і наніс йому 2-3 удари ножицями в область грудей. Він відчув різкий біль, і почув, що по грудях тече щось тепле.
Розкривши свій кітель, побачив, що під термобілизною у нього відкрита рана. Де ОСОБА_6 взяв ножиці, він не бачив. Після того, як він звернувся до чергового поверху, йому викликали фельдшера, і доставили у шпиталь. У зв`язку з тим, що у нього була велика втрата крові, близько 2-х літрів, його було доставлено у м. Дніпро, а потім в м. Харків. В госпіталі м. Харкові він перебував з 22.03.2021 року по 02.04.2021 року. Також додав, що наразі наслідки від вказаних подій у нього не пройшли, що під час навантаження у нього темніє в очах, через що виникли проблеми з роботою, де він наразі працює. Вказав, що в конфлікт ОСОБА_7 та ОСОБА_6 втрутився, оскільки вважав, що через таку поведінку ОСОБА_6 покарання можуть отримати всі співлужбовці. Додав, що йому були передані родичами ОСОБА_6 кошти у розмірі 2 000,00 грн. Обвинувачений перед ним не вибачився, і він його не вибачив. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. У разі визнання ОСОБА_6 винуватим, покарання просив призначили на розсуд суду;
- показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 14.01.2021 року він стояв у наряді на КПП. Зранку повинні виходити прибиральники території. В той день ОСОБА_6 , ще з одним солдатом повинні були прибирати територію, однак сміття з КПП вони не прибрали. Після сніданку він підійшов до ОСОБА_6 та запитав у нього, чому він не прибрав сміття, на що ОСОБА_6 відповів, що не хоче і не буде цього робити. Їх розмову почув ОСОБА_4 , який підійшов до них. Розмова відбувалася в казармі. Він від них відійшов, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали розмовляти на підвищених тонах. Він разом з ОСОБА_8 знову до них підійшли, щоб припинити конфлікт. Коли підійшли до них, то між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почалася бійка, він та ОСОБА_8 почали їх розбороняти. ОСОБА_6 намагався витягнути у нього з-за пояса ніж. Ніж у нього був у зв`язку з тим, що він був наряді. Він відтягнув ОСОБА_6 від ОСОБА_4 та повалив його на ліжко, запитавши у ОСОБА_6 чи заспокоївся він, на що ОСОБА_6 відповів: «так, відпустіть...». Після чого, він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_4 пішли, а ОСОБА_6 їм у слід висловлювався нецензурною лайкою. При цьому в руках у ОСОБА_6 були канцелярські ножиці. Він обернувся і сказав ОСОБА_6 , щоб той і не думав, зробити щось погане. В цей час ОСОБА_6 накинувся на ОСОБА_4 і вдарив його 4-5 разів ножицями, але влучив один раз. ОСОБА_4 підняв футболку і вони побачили на ньому багато крові. Вони почали надавати ОСОБА_4 першу медичну допомогу, а ОСОБА_6 за цією подією тільки спостерігав;
- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В січні місяці 2021 року близько 07.00 години вони всі разом пішли на сніданок. У строю стався конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Після сніданку, на поверсі в казармі між ними також стався конфлікт. Він бачив, коли між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почалася бійка. Він побачив, що у ОСОБА_4 була кров. Він разом з ОСОБА_7 потягли ОСОБА_4 до тумбочки. У ОСОБА_6 в руках були ножиці. Вони надали ОСОБА_4 першу медичну допомогу, а ОСОБА_6 черговий кудись повів. Додав, що, він прослужив у військовій частині сім місяців, з них усі сім місяців прослужив з ОСОБА_4 , а з ОСОБА_6 приблизно 2-3 місяці. До цієї події конфліктів між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не було;
- показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що він 14.01.2021 року зайшов до військової частини і на КПП йому повідомили, що ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_4 ножицями. Він одразу пішов у казарму і побачив, що ОСОБА_4 виносять на руках та несуть до автомобіля. Він негайно повідомив командиру військової частини. Додав, що і ОСОБА_6 , і ОСОБА_4 є солдатами, і у підпорядкуванні один у одного вони не заходилися. Однак, якщо військовослужбовець належним чином не виконує свої обов`язки, то зауваження солдати можуть зробити один одному. Також вказав, що ОСОБА_6 прослужив у військовій частині 1,5 місяці і нарікань на нього не було, тихий спокійний. ОСОБА_4 самостійний солдат, не конфліктний, характеризує обох солдатів позитивно;
- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 14.01.2021 року вона надавала першу медичну допомогу ОСОБА_4 . В медичний пункт, де вона перебувала, прибіг днювальний та повідомив, що один солдат ударив другого ножицями у груди. Вона разом з днювальним побігла, і побачила, що ОСОБА_4 сидів на тумбочці, і в нього на грудях була рана. Вона його перебинтувала, після чого ОСОБА_4 посадили у автомобіль на заднє сидіння і відвезли у військову частину НОМЕР_2 , у шпиталь. Вона черговому лікарю одразу сказала, що ОСОБА_4 вдарили ножицями у грудну клітину. Після лікування, коли повернувся ОСОБА_4 у військову частину, він постійно скаржився на біль в області рани;

- показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 14.01.2021 року зранку він дізнався від ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Він вийшов та побачив ОСОБА_4 , який сидів на тумбочці днювального, і йому перебинтовували грудну клітину;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що обставини, за яких сталася подія, йому не відомі. Коли це все сталося він був на поверсі казарми у кубрику. Почувши голосні звуки, він вийшов та побачив ОСОБА_4 , якому лікар обмотувала груди бинтом. Після чого ОСОБА_4 солдати спустили з поверху та понесли до автомобіля. Вказав, що на даний час йому відомо, що стався конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ;
- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він в січні місяці 2021 року перебував у наряді черговим КПП. Прийшов солдат ОСОБА_7 та повідомив, що ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження. ОСОБА_4 в той день він не бачив;

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000018 від 14.01.2021 року, згідно з яким 14.01.2021 року о 09.25 годині до Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від коменданта військової служби правопорядку Черкаського гарнізону майора ОСОБА_14 про те, що 14.01.2021 року о 08.05 годині на території військової частини НОМЕР_1 Полку зв`язку, розташованої по АДРЕСА_2 , солдат строкової служби ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс удар в ділянку грудної клітини ножицями солдату строкової служби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого ОСОБА_15 госпіталізовано до військового шпиталю АДРЕСА_3 , з попереднім діагнозом: проникаюче поранення грудної клітини з правої сторони, пневмоторакс під питанням (стан середньої тяжкості) (т. 1 а.с. 160, т.2 а.с.1);
- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000018 від 14.01.2021 року, згідно з яким 14.01.2021 року близько 08.00 годині військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , порушуючи статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, з мотивів пов`язаних з проходженням служби завдав солдату строкової служби ОСОБА_4 не менше одного удару проникаючого удару канцелярськими ножицями в життєво важливу ділянку тіла грудну клітку ОСОБА_4 , чим спричинив тяжкі наслідки для потерпілого (т. 1 а.с. 227, т.2 а.с.1-2);

- протоколом огляду місця події від 14.01.2021 року, відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення казарми № 1 військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Вказана казарма має три поверхи. Вхід здійснюється через металеві двері. На третьому поверсі вказаної казарми знаходиться нежитлове приміщення (кубрик) в якому розташовані двохповерхові ліжка з правої сторони від входу. Будь яких слідів або речей під час огляду не виявлено. Вказане місце, де сталася подія, вказав ОСОБА_6 (т.1 а.с.168-169);
- протоколом огляду від 14.01.2021 року, відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення службового кабінету №1 в приміщенні казарми №1 у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . В казаному кабінеті знаходиться стіл на якому лежать ножиці чорно-червоного кольору. На лезі вказаних ножиців маються сліди бурого кольору, які по зовнішньому виду нагадують сліди крові (т.1 а.с.167);
Фотокопію, яка міститься на а.с. 169 т. 1 суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом, як таку, що отримана з порушенням порядку, встановленого КПК України, оскільки, дана фотокопія не містить жодних реквізитів, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити приналежність даної фотокопії до протоколу.
- протоколом слідчого експерименту від 14.01.2021 року разом з флеш-носієм його відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, за участю свідка ОСОБА_7 , який пояснив та відтворив обставини, які відбулись у кубрику військової частини НОМЕР_1 між його товаришами по службі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спочатку почався словесний конфлікт з приводу побутових причин. В результаті зазначеного конфлікту ОСОБА_6 почав крутити голову солдату ОСОБА_4 , а потім намагався видавити йому очі, а в подальшому ножицями, які тримав у правій руці, наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_4 , спричинивши йому поранення. Після чого він разом з ОСОБА_8 надали ОСОБА_4 першу медичну допомогу (т.1 а.с.171-173);
- протоколом слідчого експерименту від 14.01.2021 року разом з флеш-носієм його відеозапису, оглянутого в судовому засіданні, за участю свідка ОСОБА_8 , який пояснив та відтворив обставини, які відбулись у військовій частині НОМЕР_1 між його товаришами по службі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті побутового характеру, з приводу того, що ОСОБА_4 сказав, ОСОБА_6 , що він повинен був цей день прибирати сміття на території військової частини НОМЕР_1 . В ході словесного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почалася бійка, в результаті якої ОСОБА_6 ножицями, які тримав у правій руці, наніс тілесні ушкодження в область грудної клітини ОСОБА_4 . Як саме ОСОБА_6 наносив удар, він не бачив, бачив тільки поранення (т.1 а.с.174-176);
-речовим доказом - ножицями зі слідами речовини бурого кольору, вилученими під час пороведення огляду приміщення від 14.01.2021 року, які упаковано до паперового конверту (т.1 а.с.199-200);
-протоколом огляду від 19.01.2021 року, разом з фото таблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_4 , відповідно до якого в приміщенні будівлі хірургічного відділення військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 потерпілий ОСОБА_4 добровільно надав слідчому одяг, в якому був вдягнений під час спричинення йому тілесних ушкоджень 14.01.2021 року близько 08.00 години, а саме: берці чорного кольору 43р., на носку правого чобота, маються сліди речовини темно-бурого кольору, схожої на кров; підштаники темно-зеленого кольору, на передній частині в паховій зоні, маються сліди темно-бурого кольору, схожої на кров; кітель піксельного окрасу, на внутрішній стороні кітеля маються сліди речовини бурого кольору, крім того знизу лівого нагрудного карману виявлено отвір наскрізний, розміром приблизно 2мм. на 5мм.; штани піксельного окрасу, на бляшці маються сліди речовини бурого кольору (т.1 а.с.207-217);
-речовими доказами: берці чорного кольору 43 розміру зі слідами речовини бурого кольору, упаковані в полімерний пакет фіолетового кольору;підштаники темно-зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які упаковані в спеціальному пакеті EXPO 381164;формений кітель піксельного окрасу, на якому мається бирка з надписом: (куртка костюму літнього польового розміру ЗСУ 52/5 ННН: 8415-61-011-2504) зі слідами речовини бурого кольору, які упаковані в полімерний пакет фіолетового кольору;штани піксельного окрасу з биркою (розмір НАТО: 8285/9600) зі слідами речовини бурого кольору, які упаковані в полімерний пакет фіолетового кольору;пасок шкіряний чорного кольору з пляшкою з металу жовтого кольору із зображенням герба України, на якій маються сліди речовини бурого кольору, які упаковані в полімерний пакет фіолетового кольору (т.1 а.с.218-220);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2021 року разом з флеш-носієм, на якому міститься його відеозапис, оглянутий в судовому засіданні, за участю потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив та відтворив обставини, які відбулись у приміщенні казарми радіорелейного батальйону на 3 поверсі військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . На час вказаної події поруч з ним знаходились ще двоє військовослужбовців - солдати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які були прямими свідками тих подій. Під час слідчого експерименту на запитання до потерпілого ОСОБА_4 чи може він відтворити механізм спричинення йому тілесних ушкоджень підозрюваним ОСОБА_6 , останній повідомив що так і показав наступне: стоячи навпроти один одного на відстані приблизно 70 см ОСОБА_6 схопив ОСОБА_4 долонями обох рук за голову та намагався великими пальцями обох рук давити на очні яблука, що викликало у нього сильний різкий біль та потемніння в очах, виникло мерехтіння в очах, що заважало йому ясно бачити. Він намагався скинути руки ОСОБА_6 , однак останній схватив лівою рукою ОСОБА_4 за шию та намагався душити. Випрямившись, ОСОБА_4 почув біля правого вуха цокання зубів, якими ОСОБА_6 намагався його вкусити. В ході боротьби обидва впали на підлогу, при цьому ОСОБА_6 опинився зверху на - ОСОБА_4 . В цей час ОСОБА_6 відтягнули солдати ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 . Приблизно секунд через 30 всі заспокоїлись, ОСОБА_6 відпустили, так як останній повідомив, що вже заспокоївся. При цьому ОСОБА_6 залишився з кубрику. В цей час солдати ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 почали виходити із кубрика і ОСОБА_4 почув, як до нього голосно звертається солдат ОСОБА_6 зі словами: «А тепер иди сюда!». В цей момент ОСОБА_4 повернувся обличчям до ОСОБА_6 і побачив як останній рухається в його бік. На вигляд ОСОБА_6 був дуже агресивним. ОСОБА_4 не відразу побачив, що солдат ОСОБА_6 тримає у правій руці якийсь предмет. Далі ОСОБА_6 почав наносити один за одним, не менше 3 разів удари в область грудної клітини. Один з ударів досяг грудної клітини і в цей момент ОСОБА_4 відчув потік гарячої крові по грудній клітині і піднявши кітель побачив отвір у грудній клітині, з якого пульсуючи йшла кров. В цей час він закрив отвір пальцем та пішов до старшого по роті, який викликав швидку допомогу. Далі ОСОБА_4 показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, а саме, стоячи напроти, з розмаху, тримаючи ножиці у правій руці, з розмаху прямо у грудну клітину, приблизно 3-5 ударів (т.1 а.с.239-242);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.02.2021 року разом з флеш-носієм, на якому міститься його відеозапис, оглянутий в судовому засіданні, за участю ОСОБА_6 , який пояснив та відтворив обставини, які відбулись у приміщенні казарми радіорелейного батальйону на 3 поверсі військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . На час вказаної події поруч з ним знаходились ще двоє військовослужбовців - солдати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які були прямими свідками тих подій. Стоячи навпроти один одного з ОСОБА_4 на відстані приблизно 70 см він, через сварку з останнім, на ґрунті неприязні, яка виникла у зв`язку з ситуацією, яка склалась, дістав з нагрудного карману ножиці і взяв їх у праву руку. В цей час він окликнув солдата ОСОБА_4 словами: «іди сюди, хуже буде». В цей момент ОСОБА_4 повернувся обличчям до ОСОБА_6 і побачив як останній рухається в його бік. Далі ОСОБА_6 почав наносити один за одним, не менше 3-5 разів розмашисті удари в область грудної клітини ОСОБА_4 . Потім відчув, що один з ударів досяг грудної клітини, від чого ОСОБА_4 взявся за грудну клітину і сказав, що йому гаряче та боляче. Далі ОСОБА_4 підняв кітель до рівня шиї. В області грудної клітини ОСОБА_6 побачив отвір, з якого пульсуючи йшла кров. Вказав, що наніс удар ножицями правою рукою, з розмаху прямим ударом по дузі через ліву руку ОСОБА_4 . Більше ударів він нікому не наносив, інших тілесних ушкоджень нікому не спричиняв. Перестав наносити удари, бо побачив, що ножиці проткнули кітель. Вирішив використовувати ножиці, так, як вважав їх дієвими для залякування. Наносив кілька ударів, тому, що був розгніваний і не міг контролювати свої емоції (т.1 а.с.243-246);
-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.03.2021 року, згідно з яким вилучено медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 155 на 55 акр. (т.2 а.с.5-8);

-висновком експерта № 786е від 07.04.2021 року, разом з фото таблицею до нього, відповідно до якого у ОСОБА_4 за даними медичної документації та при огляді виявлено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною практично по серединній лінії в проекції 3-го міжребір`я (на відстані 143 см вгору від підошовної поверхні стоп та на 1,5 см праворуч від умовної серединної лінії тіла (висота підборів 4см)), далі переходить в раньовий канал, який йде спереду назад, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та в проекції 3-го міжребір`я проникає в плевральну порожнину з ушкодженням міжреберної артерії та явищами правостороннього гемотораксу (кров в плевральній порожнині). Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв в область грудної клітини праворуч у напрямку спереду назад, яким могло бути і лезо ножа, ножиці або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани, наявністю та напрямком раньового каналу. За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-й, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження, ступень ознак його загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що воно отримано незадовго до надходження на стаціонарне лікування у в/ч НОМЕР_3 , тобто в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді:проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, спричинено від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв в область грудної клітини праворуч у напрямку спереду назад, яким могло бути і лезо ножа, ножиці або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером рани, наявністю та напрямком раньового каналу.
Локалізація та характер виявленого у нього тілесного ушкодження в області грудної клітини праворуч, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує потерпілий ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Локалізація та характер виявленого у ОСОБА_4 тілесного ушкодження в області грудної клітини праворуч, механізм його спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму локалізації та характеру на які вказує підозрюваний ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Локалізація та характер виявленого у ОСОБА_4 тілесного ушкодження в області грудної клітини праворуч, механізм його спричинення встановлений гри проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за його участі (т.2 а.с.10-18);
-протоколом отримання зразків від 13.04.2021 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_4 відібрано в приміщені відділення судово-медичної імунології КЗ «ДОБ СМЕ ДОР», шляхом проколу четвертого пальця правої руки зразок крові у кількості 1мл., який поміщено до пробірки для подальшого дослідження (т.2 а.с.21-22);

-висновком експерта № 321 від 27.04.2021 року, разом з таблицею до нього, згідно з яким кров потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0, тобто основним групоспецифічним антигеном для його групи крові є антиген В вказаної системи. На робочій частині ножиць (об`єкти №№1;2), представлених на дослідження, встановлена наявність крові людини; на ручках (об`єкти №№3;4) цих ножиць наявність крові не встановлена. При цитологічному дослідженні на ножицях (об`єкти №№1-4; 1; 2) епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені. При визначенні групової належності крові на ножицях (об`єкти №№1;2) виявлений антиген В ізосерологічної системи АВ0, статева належність цих слідів крові не визначена через недостатню кількість її формених елементів крові. Отримані результати дослідження не виключають можливість походження слідів крові на представлених ножицях від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_4 , враховуючи групову приналежність його крові (т.2 а.с.24-27);

-висновком експерта № 375-МК від 29.04.2021 року, разом з фото таблицею до нього,згідно з яким, пошкодження тканини №1 на передній зовнішній поверхні куртки (кітелі) на лівій полиці угорі біля шеврону, що належить потерпілому ОСОБА_4 , 1997 р.н., має морфологічні ознаки колотого пошкодження, яке ймовірно заподіяне при вузько-локальній дії подовжнього сплощеного колючого (колюче-ріжучого) предмету, шириною протягом поринулої частини не більше 7,0 мм, товщиною близько 2,2 мм. Пошкодження тканини №2, розташоване тільки на зовнішній поверхні лівої нагрудної кишені куртки (кітеля), без порушення цілісності внутрішнього шару тканини кишені, має морфологічні ознаки колото-рваного пошкодження, яке ймовірно заподіяне при вузько-локальній дії подовжнього сплощеного колючого (колюче-ріжучого) предмету, який можливо діяв під непрямим кутом до поверхні тканини куртки та з тисненням на одну з бокових його поверхонь. Пошкодження тканини №1 на передній зовнішній поверхні (кітелі) на лівій полиці угорі біля шеврону, могло бути заподіяне представленими на експертизу ножицями в складеному стані (при зведених браншах). Не виключена можливість спричинення пошкодження №2 на зовнішній поверхні лівої нагрудної кишені куртки (кітеля), представленими на експертизу ножицями (т.2 а.с.29-38);

-висновком судово-психіатричного експерта № 166 від 07.05.2021 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання, тимчасових хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.29-38).

Суд приймає до уваги посилання сторони захисту на той факт, що ОСОБА_6 також були спричинені тілесні ушкодження.

Дана обставина підтверджується висновком експерта № 110е від 15.01.2021 року, разом з фото таблицею до нього, відповідно до якого при огляді ОСОБА_6 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді:внутрішньо-шкіряного крововиливу на шкірі над верхньою губою праворуч з переходом вгору до основи носу; внутрішньо-шкіряного крововиливу у лівій скроневій області волосистої частини голови; численних крапкових внутрішньо-шкіряних крововиливів у правій скроневій області з переходом до зовнішнього кута правої надбрівної дуги. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (внутрішньо-шкіряні крововиливи яскраво-червоного кольору), можливо вказати, що термін їх спричинення становить до 1 -ї доби на момент огляду. Конкретно встановити термін отримання тілесних ушкоджень (в хвилинах та годинах) не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженим МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Будь-яких тілесних ушкоджень, які б супроводжувались виділенням при огляді гр. ОСОБА_6 не виявлено. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі та голові, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічного предмету (предметів), частина з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі та голові, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), частина з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововиливів на обличчі та голові, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені ,можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії (удару, стиснення чи тертя) тупого твердого предмету (предметів), частина з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяв (діяли) у вищевказані анатомічні ділянки, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього ушкоджень, розташування їх по різним анатомічним лініям, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту. Враховуючи відсутність будь-яких об`єктивних ознак тілесних ушкоджень в області тулуба та кінцівок, конкретизувати положення обстеженого та особи, яка спричиняла тілесні ушкодження не можливо, тілесні ушкодження на обличчі могли бути отриманні при різному розташуванні останніх, а також в різних їх положеннях (т.1 а.с.193-196).
Однак, на переконання суду наявність легких тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 не спростовує обставин, встановлених під час судового розгляду, оскільки факт сутички між солдатами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не заперечувався ані потерпілим, ані обвинуваченим.
Оцінюючи позицію обвинуваченого щодо того, що він діяв в умовах необхідної оборони, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Як зазначив потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та сам обвинувачений після слів «все…я заспокоївся, відпускайте, все зроблю… все приберу…», конфлікт фактично було вичерпано і ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 почали йти, але обвинувачений, діставши ножиці з кишені, окликнув ОСОБА_4 словами «а тепер іди сюди», після чого наніс йому 2-3 удари ножицями в область грудей. Таким чином, після припинення конфлікту словами «все…я заспокоївся, відпускайте, все зроблю… все приберу…», ОСОБА_6 знову ініціював його (конфлікт). Крім того, як зазначив обвинувачений в судовому засіданні, фізичною розправою йому погрожували ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Щоб йому погрожував ОСОБА_18 , він не пам`ятає. За таких обставин, підстави вважати, що ОСОБА_6 діяв в умовах необхідної оброни, у суду відсутні.
Щодо клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимим, суд дійшов до наступного.
Дійсно, протоко огляду від 14.01.2021 року містить запис про участь у даній слідчий дії спеціаліста ОСОБА_19 . Водночас підпис зазначеної особи відсутній (т.1 а.с. 167). Суд приймає до уваги дану обставину, однак, оцінюючи всі докази в сукупності та взаємозв`язку, вважає що дана обставина не свідчить про те, що даний доказ було отримано з порушенням порядку, встановленого КПК України, а, відтак, не знаходить підстав ля визнання його недопустимим. В протоколі зазначено, що ножиці запаковано в конверт. В свою чергу, в мотивувальній частині висновку експерта № 321 від 27.04.2021 року (т. 2 а.с.24-об) зазначено, що ножиці надійшли на експертизу в опечатаному конверті з підписами, зокрема, слідчого та понятих.
Крім того, ані протокол огляду місця події від 14.01.2021 року, ані протокол огляду приміщення службового кабінету, звідки були вилучені ножиці, не містять будь-яких зауважень від учасників даних слідчих дій.
Що стосується протоколів слідчих експериментів, проведених з потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , то дійсно, вони містять, кожен окремо відомості про участь експертів ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , у даних слідчих діях, відповідно, однак не містять підписів зазначених осіб (т.1 а.с. 239-241, 243-245).
Однак, під час судового розгляду в судовому засіданні були оглянуті флеш-накопичувачі з відеозаписами слідчих експериментів, які проводилися з потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , де на відео зафіксована присутність судово-медичних експертів ОСОБА_20 (слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_4 ) (т.1 а.с. 242) та ОСОБА_21 (слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_6 ) (т. 1 а.с. 246), під час проведення вищесказаних слідчих дій, про що слідчий в голос оголошує всім учасникам зазначених слідчих дій.
За таких обставин, суд констатує факт того, що протоколи слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 складено з порушенням вимог чинного кримінального-процесуального законодавства, оскільки в них відсутні підписи експертів, які приймали участь у проведені зазначених слідчих дій, однак самі слідчі дії слідчі експерименти проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, а, відтак, відсутні підстави визнавати зазначені докази недопустимими.
Таким чином, оцінивши кожен доказ окремо з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, а саме в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння та у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями з відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства, що спричинило тяжкі наслідки, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст.121, ч.3 ст. 406 КК України, відповідно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.
Крім того, суд враховує думку потерпілого ОСОБА_4 , який не наполягав на призначенні суворого покарання.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Однак, суд також враховує той факт, що ОСОБА_6 вчинив злочини, які є тяжкими.
Суд приймає до уваги, що шкода потерпілому частково відшкодована родичами ОСОБА_6 в сумі 2 000,00 гривень, однак, як зазначив ОСОБА_6 в судовому засіданні, він не вважає себе винуватим і не має наміру відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, бо вважає, що її мають відшкодувати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які, на його думку, спровокували конфлікт.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
За місцем служби ОСОБА_6 характеризується суперечливо (т.2 а.с. 94-95, 100, 105).

За таких обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_4 цивільний позов, про стягнення з ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 2 803,60 грн., моральної шкоди у розмірі 300 000,00 грн., суд прийшов до наступних висновків.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому спричинена матеріальна шкода у вигляді витрат на транспортні послуги, пов`язані з прибуттям близьких родичів під час його знаходження на лікуванні, супровід на лікування та проходження реабілітації.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди суду наданий виписний епікриз № 155 із медичної карти стаціонарного хворого хірургічного відділення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , копії чеків та квитанції на оплату користування легковим таксі (а.с.57, 58, 59-68, 69-69-74, 75-76, 77).

При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд бере до уваги посилання позивача на надані оригінали чеків (а.с.57, 58, 59-68, 69-69-74, 75-76, 77), однак суд у якості належних доказів не може їх враховувати, оскільки з них не вбачається, що саме цими транспортними засобами користувалися його близькі родичі, з метою пересування до нього у медичний заклад. А відтак, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з тим, що позивач, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не довів її наявність.
Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За змістом статей 23, 1167 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає встановленим, що потерпілому протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: фізичному болю та стражданнях яких він зазнав в зв`язку зі спричиненими тілесних ушкоджень; моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я під час вчинення злочину; душевних стражданнях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесних ушкоджень, які потребували часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого.
При визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із засудженого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, місцевий суд констатував, що вона встановлена з урахуванням перенесеного потерпілим стресу, порушенням способу його життя та життя його родини, пов`язаного з лікуванням, погіршенням стану здоров`я та проходженням курсу лікування.
При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 100 000,00 грн.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_3 (військово-медичний клінічний центр Східного регіону), військової частини НОМЕР_4 (військово-медичний клінічний центр Північного регіону) про стягнення з ОСОБА_6 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у розмірі 29 535, 54 грн., суд прийшов до наступних висновків.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок вказаних дій з боку ОСОБА_6 громадянин ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до військової частини НОМЕР_3 , де йому встановлено діагноз «проникаюче колоте поранення правої половини грудної клітини з пошкодженням міжреберної артерії в III проміжку, великий правобічний гематоракс, геморрогічний шок ІІ-ІІІ ступеня». У зв`язку з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями та поставленим військовою частиною НОМЕР_3 діагнозом, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в нічному відділенні військової частини НОМЕР_3 з вказаним діагнозом з 14.01.2021 по 02.02.2021 тобто 19 ліжко-днів. Лікування в стаціонарі військової частини НОМЕР_3 проводилось виключно за рахунок бюджетних коштів Міністерства оборони України на загальну суму 18 300,77 грн.
Крім цього, у зв`язку з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями та поставленим військовою частиною НОМЕР_3 діагнозом, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні військової частини НОМЕР_4 з діагнозом «Стан після правобічної трактомії ревізії правої плевральної порожнини, перев`язки пораненої міжреберної артерії у III міжребір`ї справа, санації та дренування правої плевральної порожнини з приводу колотого поранення правої половини грудної клітини від 14.01.2021» з 22.03.2021 року по 02.04.2021, тобто 11 ліжко-днів. Лікування в стаціонарі військової частини НОМЕР_4 проводилось виключно за рахунок бюджетних коштів Міністерства оборони України на загальну суму 11 234,77 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди суду надана карта № 155/36 (історії хвороби, запису, в амб. журналі) на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 14.01.2021 року по 02.02.2021 року (а.с.102-103); розрахунок витрат на обстеження та стаціонарне лікування хворого на суму 11 234,77 грн. (а.с.105).

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, суд приходить до висновку, що цивільний позов в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_3 (військово-медичний клінічний центр Східного регіону), військової частини НОМЕР_4 (військово-медичний клінічний центр Північного регіону) про стягнення з ОСОБА_6 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на користь держави необхідно задовольнити.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, слід залишити до набрання вироком законної сили, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні та продовженні застосування обвинуваченому цього виду запобіжного заходу.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121, ч.3 ст.406 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років;

- за ч. 3 ст. 406 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, а саме з 14 січня 2021 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 з моменту його затримання з 14 січня 2021 року по 29 червня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Речові докази:

- ножиці зі слідами речовини бурого кольору знищити;
- берці чорного кольору 43 розміру зі слідами речовини бурого кольору;підштаники темно-зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору;формений кітель піксельного окрасу, на якому мається бирка з надписом: (куртка костюму літнього польового розміру ЗСУ 52/5 ННН: 8415-61-011-2504) зі слідами речовини бурого кольору; штани піксельного окрасу з биркою (розмір НАТО: 8285/9600) зі слідами речовини бурого кольору;пасок шкіряний чорного кольору з пляшкою з металу жовтого кольору із зображенням герба України, на якій маються сліди речовини бурого кольору знищити.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень 00 копійок (сто тисяч гривень).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 відмовити.
Цивільний позов в інтересах держави в особі Мінінстерства оборони України, Військової частини НОМЕР_3 (військово-медичний клінічний центр Східного регіону), Військової частини НОМЕР_4 (військово-медичний клінічний центр Північного регіону) в інтересах держави до ОСОБА_6 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_3 в рахунок витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 18 300 гривень 77 копійок (вісімнадцять тисяч триста гривень сімдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі військової частини НОМЕР_4 в рахунок витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 11 234 гривень 77 копійок (одинадцять тисяч двісті тридцять чотири гривні сімдесят сім копійок).

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1