1Справа № 335/6496/22 1-кс/335/2559/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, щодо не розгляду клопотання від 06.10.2022 №596 про надання копії постанови про оголошення у розшук ОСОБА_3 та зупинення кримінального провадження №0000108 від 28.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17.10.2022 на електронну пошту Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищезазначена скарга.
Дослідивши скаргу, слідчий суддя встановив наступне.
Положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Частина 2 статті 1 КПК України визначає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, ст. 303-308 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Відповідно до п. 6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2012 року № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», у випадку якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. Скарга не відповідає вимогам закону, якщо, відповідно до п.п. 1 п. 6 зазначеного Листа, її подала особа, яка не має права подавати скаргу (за винятком випадків, коли скарга підписана уповноваженим представником).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
У цьому випадку використана синтаксична конструкція, в якій однорідні члени речення з`єднані безсполучниковим зв`язком і між двома останніми членами речення стоїть розділовий сполучник «або».
Таким чином, пункт 2 ч. 1 ст. 50 КПК України визначає, що повноваження захисника мають вважатися підтвердженими, якщо - на додаток до документу, передбаченого п. 1, - захисник надав хоча б один із документів, передбачених п. 2 ч. 1 цієї статті цього кодексу.14:03
Такий висновок щодо застосування ч. 1 ст. 50 КПК України викладено у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 в справі № 201/1058/19 (провадження № 51-2781км19).
У вступній частині скарги особою, яка звернулась до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, зазначено адвокат ОСОБА_2 , проте скарга не містить копії свідоцтва та посвідчення адвоката, про що канцелярією суду було складено акт про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування) від 17.10.2022.
Зазначене вище перешкоджає слідчому судді встановити, що її подала саме та особа, яка має право подавати скаргу.
Встановивши обставини передбачені пунктом 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний повернути скаргу особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, щодо не розгляду клопотання від 06.10.2022 №596 про надання копії постанови про оголошення у розшук ОСОБА_3 та зупинення кримінального провадження №0000108 від 28.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - повернути заявнику.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1