Справа № 159/6498/21
Провадження № 1-кп/159/156/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000883 від 20.10.2021 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, не судимого, який зареєстрований як фізична особа -підприємець,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 19 жовтня 2021 року приблизно о 18 годині перебуваючи на земельній ділянці за адресою : АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, завдав ОСОБА_6 , 1959 року народження, один удар правою рукою на відмашку по обличчю, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді гематоми лівої та правої щоки, спинки носа з лінійними паралельними саднами, забою носа з пiслятравматичним переломом носової перетинки зі зміщенням, лiнiйних паралельних саден в ділянках лівої та правої щоки, якi за ступенем тяжкостi вiдносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Зазначеними умисними діями, які полягали в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що потерпілий у незаконний спосіб заволодів частиною земельної ділянка, яка належала його матері, крім того загородив частину проїзду, тому 19.10.2021 він змушений був перемістити стовпчик, щоб мати можливість користуватись власною землею. Натомість потерпілий викликав поліцію. Після перевірки документації ОСОБА_4 мав намір залишити місце події, тому повернувся спиною до потерпілого, в цей час потерпілий, який стояв на проїзній частині нахилився до нього, висловив погрозу і вдарив у плече. Відреагувавши імпульсивно ОСОБА_7 рукою відмахнувся від потерпілого. Має сумнів щодо характеру отриманих останнім тілесних ушкоджень, вважає свої дії необережними, наміру завдати шкоди потерпілому не мав, тому просив його виправдати.

Суд, оцінивши надані для дослідження докази, проаналізувавши доводи сторони захисту та обвинувачення, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що між ним та обвинуваченим тривалий час існує конфлікт з приводу користування земельними ділянками, обвинувачений вважає, що сім`я потерпілого неправомірно приватизувала суміжну земельну ділянку. 19 жовтня 2021 року під час чергового конфлікту дружина потерпілого викликала поліцію. Сам він стояв на узбіччі дороги поряд із земельною ділянкою обвинуваченого, обвинувачений стояв навпроти нього за дерев`яним парканом. У ході з`ясування відносин обвинувачений вдарив рукою в обличчя, це був удар, а не ляпас і спричинив кровотечу. Після події працівники поліції відібрали пояснення. У ході провадження був направлений на експертизу, оглянутий експертом та лікарями, отримував медичну допомогу. До вказаної події ушкоджень носа не мав. Покликаючись на пережитий біль і погіршення здоров`я просив стягнути з обвинуваченого спричинену моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Показання потерпілого об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами у справі.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що досудове розслідування у даній справі розпочато за заявою ОСОБА_6 , який 19.10.2021 повідомив, що ОСОБА_4 приблизно о 18 годині того дня в с.Скулин на ґрунті особистих неприязних відносин в ході сварки завдав удар в обличчя і спричинив тілесні ушкодження (а.с.33-34).

У медичній виписці огляду ОСОБА_6 , який проведено наступного дня після події - 20 жовтня 2021 року, лікарем відмічений післятравматичний перелом носової перетинки, забій носа, зміщення носової переділки (а.с.23).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №309 від 21.10.2021 при проведенні експертизи у ОСОБА_6 в ділянках лівої та правої щоки на всьому протязі, спинки носа відмічено гематому розміром 15х8 см, темно червоного пурпурового кольору з явищем флуктуації, при пальпації на фоні якої є лінійні паралельні садна півмісяцевої форми, покриті кірочками коричневого кольору, розташовані на рівні оточуючої шкіри. ОСОБА_6 направлено на консультацію до лікаря рентгенолога, ЛОРа, який надав заключення про наявність у ОСОБА_6 післятравматичного перелому носової перетинки, забій носа, зміщення носової переділки. З урахуванням таких даних зроблено висновок про наявність у потерпілого ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді гематоми лівої та правої щоки, спинки носа з лінійними паралельними саднами, забою носа з пiслятравматичним переломом носової перетинки зі зміщенням, які утворилися: гематома лівої та правої щоки, спинки носа, забою носа з пiслятравматичним переломом носової перетинки зі зміщенням від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо внаслідок ударів руками людини; лінійні паралельні садна в ділянках лівої та правої щоки - від дії тупих предметів по типу тупо-загострених, якими могли бути нігті людини. За ступенем тяжкостi тілесні ушкодження вiдносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу ОСОБА_6 було нанесено не менше одного удару. Тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, як з наданням тілу прискорення, так і без нього.

Спростовуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про невідповідність висновків судової експертизи фактичним обставина і наявність суперечливих записів про перелом носової перетинки зі зміщенням чи без зміщення, допитаний судом судово-медичний експерт ОСОБА_9 показав, що при проведенні експертизи оглянув ОСОБА_6 , направив до лікаря-ЛОРа та рентгенолога, після чого за результатами огляду, наявних заключень лікарів надав судово-медичний висновок. При проведенні огляду у потерпілого на обличчі були виявлені лінійні паралельні садна це подряпини, які могли уторитися від нігтів руки при ударі. Розмір лінійних саден у даному випаду не мав значення для класифікації тяжкості тілесних ушкоджень. Ключовими тілесними ушкодженнями, які віднесені до легких, що потягли короткочасний розлад здоров`я потерпілого, були саме гематома і перелом носової перетинки із зміщенням. Носовий хрящ дуже крихкий і міг травмуватися від удару долонею руки. Наявні тілесні ушкодження вказують, що удар по обличчю міг бути нанесеним внутрішньою стороною долоні руки і не міг бути нанесеним зовнішньою стороною кисті руки. Щодо зміщення носової перетинки судовий експерт пояснив, що від удару відбулось зміщення, яке могло бути усунуто лікарем або самим потерпілим без додаткового хірургічного втручання, обвинувачений помилково вважає, що повинні бути зовнішні ознаки кривизни носа чи гематоми.

Виключаючи можливість отримання потерпілим ОСОБА_6 зазначених тілесних ушкоджень за інших обставин свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є патрульними поліцейськими, кожен зокрема, дали суду аналогічні за змістом показання про те, що 19.10.2021 прибули за викликом на місце події з приводу конфлікту встановлення меж на земельній ділянці. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та дружина останнього сперечалися щодо користування земельною ділянкою, демонструючи відповідні документи. Їм було запропоновано вирішувати спір в судовому порядку. Вважаючи, що суперечку тимчасово припинено, працівники поліції зібралися від`їжджати, як раптом до них направився ОСОБА_6 із закривавленим обличчям та піднятою догори головою. З його слів зрозуміли, що ОСОБА_4 завдав йому удар. Моменту нанесення удару вони не бачили. На виклик дружини потерпілого прибула швидка медична допомога, працівники якої надали допомогу потерпілому. Після чого у сторін конфлікту були відібрані письмові пояснення, які долучені до звіту про виклик поліції. Обидва свідка підтвердили, що до вказаного конфлікту ушкоджень на обличчі потерпілого вони не бачили.

Показання свідків поліцейських узгоджуються з матеріалами звіту про виклик. Так у рапорті зафіксовано, що 19.10.2021 о 17.30 від ОСОБА_6 надійшло повідомлення на службу НОМЕР_1 про те, що в АДРЕСА_3 сусід ОСОБА_4 вчинив скандал, пошкодив сітку огорожі. В ході виїзду на місце події були опитані учасники (а.с.65). У письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначив про суперечку з потерпілим, вказав, що останній вдарив його у плече, після чого він відразу відмахнувся і вдарив ОСОБА_6 рукою один раз по носу, після чого побачив на його обличчі кров. (а.с.67). ОСОБА_6 у письмових поясненнях вказав, що після суперечки повідомив обвинуваченому, що докладе усіх зусиль для встановлення межі по закону, після чого ОСОБА_7 задав йому удар рукою в обличчя (а.с.68).

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд не має об`єктивних сумнівів у тому, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворились від умисного удару обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про необережне спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у зв`язку із ударом на відмашку, є помилковими.

Необережне спричинення легких тілесних ушкоджень не тягне кримінальної відповідальності і з об`єктивної сторони є схожим до дій за ст.125 КК України, оскільки фізично спричиняється шкода здоров`ю іншої особи.

Розмежування цих дій проводиться за суб`єктивною стороною.

Оцінити суб`єктивні наміри, бажання, мотиви особи сторонній спостерігач може лише за зовнішніми проявами, тому висновки про конкретну форму вини суд робить з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, поведінки особи до та після події, локалізації ушкоджень, використаного знаряддя, механізму утворення ушкоджень, ставлення особи на наслідків вчиненого.

Відповідальність за ст.125 КК настає і в тому випадку, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто діяла з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі.

Сукупність всіх обставин цієї справи, зокрема характер і локалізація тілесних ушкоджень, поведінка винного і потерпілого, що передувала події, їх тривалі конфліктні стосунки, свідчать про умисні дії обвинуваченого.

Характер спричинених потерпілому тілесних ушкоджень визначений судовим експертом. Підстав вважати висновок судово-медичної експертизи недопустимим доказом у справі немає.

З огляду на переконливість доказів сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Не вливають на висновки суду виключення з обсягу доказів протоколу слідчого експерименту та показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_6 .

Протокол слідчого експерименту (а.с.39-42) суд визнав недопустимим доказом, оскільки слідча дія всупереч вимог ст.240 КПК проведена в кабінеті дізнавача і фактично є допитом потерпілого під відео фіксацію.

Показання свідка ОСОБА_12 , дружини обвинуваченого, та свідка ОСОБА_6 , дружини потерпілого, суд не приймав до уваги, адже в ході судового розгляду встановлено, що останні не були очевидцями завдання удару.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, є проступком,

- особу винного, який виключно позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, є самозайнятою особою, до адміністративної відповідальності не притягувався, його вік та сімейний стан,

- приймаючи до уваги обставини, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення, поведінку потерпілого під час конфлікту,

- обставини, що обтяжують покарання, до яких суд відносить вчинення правопорушення щодо особи похилого віку,

- пом`якшуючу покарання обставину часткове визнання вини та вибачення перед присутні у залі суду за публічність конфлікту,

та вважає необхідним призначити покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності, у виді штрафу в максимальному розмірі.

Суд, переконаний в тому, що саме таке покарання в розумінні ч.2 ст.50 КК України, буде сприяти виправленню обвинуваченого, недопущенню вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, та буде справедливою мірою кари за скоєне.

Суд не находить підстав для обрання іншого виду покарання, у тому числі громадських робіт з урахуванням віку обвинуваченого та реалій сьогодення.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Цивільний позов відповідно до вимог ст.1167 ЦК України підлягає до часткового задоволення.

Як роз`яснено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Приймаючи до уваги глибину, характер та тривалість душевних страждань потерпілого з приводу отриманих тілесних ушкоджень, його хвилювання з приводу конфлікту, суд вважає справедливим та розумним визначити відшкодування завданої моральної шкоди на рівні 5 000 гривень.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись статтями 368, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1