Справа № 504/1414/22
Номер провадження 1-кп/504/635/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ;

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000160 від 27.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бобрик, Любашівського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону А0666, у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 00 хв. 26.02.2018 під час ранкового шикування, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби до 11 год. 00 хв.10.06.2022, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та надав показання, відповідно до яких він перебував у якості добровольця у зоні АТО до літа 2016 року, в подальшому уклав контракт з Міністерством оборони України та почав проходити військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у АДРЕСА_3 . У звязку із сімейними обставинами у лютому 2018 року, він не явився на ранкове шикування у військову частину. 10.06.2022 року, він добровільно написав заяву до ТУ ДБР у Миколаївській області, з метою викриття його діяльності.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі. Сторонам було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби) є доведеною, та кваліфікована за ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_5 є громадянином України, має середню освіту, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, посередньо характеризується за місцем служби. У майбутньому обіцяє не скоювати нових злочинів, просить його суворо не карати, обвинувачений самостійно з`явився до органу досудового розслідування із каяттям. Згідно даних досудової доповіді орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, тривалість вчиненого порушення суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі у середніх межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 407 КК України.

Суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з урахуванням особливостей передбачених ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1