УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000063 від 03.03.2021 за ч.2 ст. 364 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням про накладення у кримінальному провадженні №0000063 від 03.03.2021 за ч.2 ст. 364 КК України арешту на майно, що на праві власності належить Вишгородському комунальному підприємству «Комунальник».

На обґрунтування клопотання зазначено, що Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000063 за фактом можливих неправомірних дій службових осіб Вишгородського районного комунального підприємства «Комунальник» під час експлуатації полігону твердих побутових відходів у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, внаслідок чого відбувається складування відходів поза межами полігону.

Протиправна діяльність комунального підприємства забезпечувалася шляхом перевезення відходів спеціальними транспортними засобами.

Установлено, що зазначене підприємство є власником рухомого майна (транспортних засобів): автомобіля КАМАЗ 5511, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіля ГАЗ 330232-244, державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіля ЗИЛ 431412, державний номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіля УАЗ 3741, державний номерний знак НОМЕР_4 ; автомобіля МАЗ 533702, державний номерний знак НОМЕР_5 ; автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_6 ; автомобіля ГАЗ 5312, державний номерний знак НОМЕР_7 ; автомобіля СБМ 304-1, державний номерний знак НОМЕР_8 ; автомобіля БОГДАН А-069.21, державний номерний знак НОМЕР_9 ; автомобіля МАЗ 533702, державний номерний знак НОМЕР_10 ; автомобіля ЗИЛ 130, державний номерний знак НОМЕР_11 .

У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вищевказані транспортні засоби, з метою їх збереження як речових доказів та, у разі необхідності, подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, з підстав у ньому наведених.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.

Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове обмеження права власності є фактичним позбавленням власника майна можливості на свій розсуд користуватися та розпоряджатися цим майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 КПК, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.

Досліджуючи існування на день розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що надані матеріали не містять будь-яких даних, які б підтверджували факт вчинення відповідного кримінального правопорушення та причетність до нього ВРКП «Комунальник».

Зокрема, до клопотання долучені витяг з ЄРДР, рапорт слідчого, протокол огляду, які не підтверджують наявність події та складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України.

Отже, вказане з достатньою повнотою свідчить про недоведеність прокурором факту вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про можливість використання вищезазначених транспортних засобів, як доказів у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 364 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що наведений чинник заслуговує на негативну оцінку через те, що останні не є предметом злочинних посягань, не набуті у результаті вчинення кримінального правопорушення, тому не можуть бути використані як доказ.

Крім того, відповідно до матеріалів клопотання в рамках цього кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, тобто посадові особи ВРКП «Комунальник», як розпорядники майна, на яке прокурор просить накласти арешт, не мають процесуального статусу особи, на майно якої відповідно до вимог ст. 170 КПК може бути накладений арешт з метою забезпечення цивільного позову.

Таким чином, стороною обвинувачення не наведені правові підстави застосування ініційованого нею заходу забезпечення кримінального провадження, що у силу ч. 2 ст. 173 КПК є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись вимогами ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні №0000063 за ч.2 ст. 364 КК України арешту на майно, що на праві власності належить Вишгородському комунальному підприємству «Комунальник», відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київської апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1