КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2151/22
Провадження № 1-кс/552/771/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ялосовецьке Хорольського району Полтавської області, громадянина України, який має вищу освіту, військовослужбовця, призваного за мобілізацією у період воєнного стану, який перебуває на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , маючого військове звання «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави з клопотанням, про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтувала тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2022 за №0000174 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2022 №2, на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження дії строку воєнного стану в Україні», прийнятий на військову служби до Збройних Сил України у складі військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який призваний за мобілізацією у період воєнного стану.
Солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка виконувала бойове завдання та дислокувалася у селищі Золочів Харківської області, у травні 2022 року став на злочинний шлях, та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та за відсутності поважних причин тимчасово, незаконно ухилився від проходження військової служби, провівши час на власний розсуд.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_6 , діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, без поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце несення служби, а саме позиції 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , та у період часу з 02.05.2022 по 30.05.2022 перебував поза місцем дислокації вказаної військової частини, знаходячись постійно за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а протиправно та самочинно звільнений від обов`язку військової служби час проводив на власний розсуд.

ОСОБА_6 31.05.2022 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.407 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.05.2022 №637 про скоєння ОСОБА_6 дезертирства;

копією доповіді командира військової частини НОМЕР_1 по факту відсутності у місці несення служби солдата ОСОБА_6 від 05.05.2022 №47;

копією наказу про призначення ОСОБА_6 на посаду;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2022, з якого вбачається факт скоєння ОСОБА_6 військового злочину;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.05.2022, з якого вбачається факт скоєння ОСОБА_6 військового злочину;

матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_6 .

На переконання органу досудового розслідування, підозра ОСОБА_6 за фактом самовільного залишення місця служби обґрунтована до даної стадії кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Не можна виключати існування ризику вчинення підозрюваним дій, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Треба врахувати, що підозрюваний ОСОБА_6 притягається до кримінальної відповідальності за один з різновидів ухилення від виконання обов`язку військовослужбовцем, що, на переконання органу досудового розслідування та прокуратури, є достатнім підтвердженням ймовірності майбутнього ухилення від виконання процесуальних обов`язків. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Крім того, не можна виключати існування ризику вчинення підозрюваним дій, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків з числа військовослужбовців, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині у тому числі шляхом як шляхом умовлянь та підкупу, так і завдяки насильницьким діям, при цьому необхідно мати на увазі, що під час виконання військового обов`язку (у випадку повернення до військової служби) ОСОБА_6 буде озброєним. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, не можна виключати й існування ризику вчинення підозрюваним дій, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, що підтверджується тим, що підозрюваний вчиняючи самовільне залишення місця служби, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, що само по собі утворює склад іншого злочину за ч. 4 ст. 402 КК України. При цьому орган розслідування враховує, що причиною таких дій стало бажання уникнути участі в бойових діях, що може отримати своє продовження у вигляді вчинення злочину, передбаченого ст. 409 КК України «Ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом самокалічення або шляхом симуляції хвороби, підроблення документів чи іншого обману». Необхідно зауважити, що після спливу 29 днів після початку триваючого кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 (тобто на момент повідомлення про підозру), ОСОБА_6 продовжував вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та жодних дієвих спроб для продовження військової служби не вживав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України установлено, що підставою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, який в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає обранню запобіжного заходу тримання під вартою.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а саме:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та обрання такого запобіжного заходу не може запобігти спробам перешкоджання встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженню, повного, всебічного розслідування, а саме - не усуває ймовірність незаконного впливу на свідків з числа співслужбовців підозрюваного, а, у свою чергу, контроль за виконанням відповідного обов`язку стороною обвинувачення в умовах воєнного часу об`єктивно неможливий.

-особиста порука на адресу ТУ ДБР у м. Полтаві та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного.

-застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;

-домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Крім того, при визначенні розміру застави, прокурор просить врахувати рівень матеріального забезпечення військовослужбовців та тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_6 та визначити розмір застави 500 000 грн.

Заслухавши прокурора, яка підтримала клопотання та вважає доведеним висновок про існування ризиків, зазначених у клопотанні та наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників , які проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній має на утримання чотири особи, зокрема двох неповнолітніх дітей, від явки до слідчого не ухилявся, дослідивши матеріали клопотання приходжу до наступного.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000174 від 06.05.2022 ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри особи у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та наданими до слідчого судді доказами, а саме: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.05.2022 №637 про скоєння ОСОБА_6 дезертирства; копією доповіді командира військової частини НОМЕР_1 по факту відсутності у місці несення служби солдата ОСОБА_6 від 05.05.2022 №47; копією наказу про призначення ОСОБА_6 на посаду; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2022, з якого вбачається факт скоєння ОСОБА_6 військового злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.05.2022, з якого вбачається факт скоєння ОСОБА_6 військового злочину; матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу,

Як ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на термін від 5 до 10 років та розуміючи невідворотність покарання за скоєне, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може вплинути на свідків з числа військовослужбовців, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині; вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки вчиняючи самовільне залишення місця служби, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, та після спливу 29 днів після початку кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 (тобто на момент повідомлення про підозру), останній продовжував вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та жодних дієвих спроб для продовження військової служби не вживав.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 р. № 341 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року. Запровадження воєнного стану та збройну агресію російської федерації проти України суд також розцінює як відповідний ризик.
При цьому застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути вищезазначені ризики. Але при цьому, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя,суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Згідно п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому розмір застави необхідної для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України складає вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 грн.
Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, в частині визначення розміру застави підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177,178, 193,194 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Строк тримання під вартою рахувати з 15 год.00 хв. 01.06.2022.

Термін дії ухвали до 15 год. 00 хв. 31 липня 2022 року включно.

ОСОБА_6 утримувати в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23») ( м. Полтава, вул. Пушкіна, 91).
Визначити ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 198480 грн., яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами : отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р UA0015950 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу застава, справа № 552/2151/22, провадження № 1-кс/552/771/22 до сплину терміну тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджується внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службові особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю та прокурора.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 4) утриматись від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосування запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1