Справа № 147/553/21
Провадження № 1-кп/147/17/22
УХВАЛА

15 вересня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусового заходу медичного характеру ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Тростянець клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного 03.03.2021 до ЄРДР за №0000060 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Вінниця, Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за погодженням з прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. ст. 93, 94 КК України, яке обґрунтовує наступним.
19.02.2021 близько 03.30 год., у ОСОБА_4 , яка перебувала поряд із приміщенням магазину одягу та взуття «Ель-Шадай» по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 , раптово виник умисел на вчинення крадіжки. На виконання вказаного умислу, ОСОБА_4 умисно, з метою крадіжки чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, таємно, тобто непомітно для сторонніх осіб, на землі поруч з магазином знайшла камінець та, шляхом розбиття віконної шибки у вітрині магазину, викрала з полиці нові жіночі демісезонні (осінь/весна) замшеві чобітки, торгової марки «SexyFairy» артикул 1825-Y22, темно-коричневого кольору, вартість яких відповідно до висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 1491/21-21 від 09.03.2021, станом на час вчинення крадіжки, складає 1000 грн. Викраденими чобітками ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд, а саме залишила за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , для власного використання.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1000 грн.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні нею даного кримінального правопорушення визнала та не заперечувала з приводу задоволення клопотання про застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру.
Захисник та законний представник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання щодо застосування до останньої примусових заходів медичного характеру не заперечували.
Потерпіла у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити без її участі.
Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Ураховуючи зазначену вище позицію учасників судового розгляду, які беззаперечно погодились на скорочений порядок дослідження доказів, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом особи, стосовно якої вирішується порушене питання, та дослідженням матеріалів, що характеризують цю особу. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів суд роз`яснив учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити відповідні фактичні обставини вчинення суспільно небезпечного діяння в апеляційному порядку.
Таким чином, судом установлено, що фактичні обставини вчинення цього суспільно небезпечного діяння стороною обвинувачення встановлені правильно та повністю визнаються й підтверджуються ОСОБА_4 .
Крім того, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 122 від 26.04.2021 ОСОБА_4 страждала та страждає на психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із порушенням поведінки (F70.8). У зв`язку з цим, ОСОБА_4 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до вказаного висновку експерта, за своїм психічним станом, ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного примусового лікування за подальшим місцем її перебування.

З огляду на викладене суд вважає доведеним, що інкриміноване ОСОБА_4 суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, мало місце і це діяння вчинено ОСОБА_4 у стані неосудності.
Водночас суд бере до уваги відсутність підстав вважати, що ОСОБА_4 на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру.
Частиною 2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Статтею 93 КК України передбачено, що примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно із ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Такий примусовий захід медичного характеру може бути застосований судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Стаття 94 КК України містить три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: характер і тяжкість захворювання (медичний критерій); тяжкість вчиненого діяння (юридичний критерій); ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб (соціальний критерій).
Характер і тяжкість захворювання визначаються клінічною формою психічного захворювання, його глибиною і стійкістю, динамікою хворобливого процесу, прогнозом його перебігу та деякими іншими обставинами, що стосуються хворобливого стану особи. Характер психічного захворювання, його форма, глибина, стійкість, особливості психічного стану та поведінки в період вчинення суспільно небезпечного діяння є провідною ознакою, яка визначає суспільну небезпеку психічно хворого.
Тяжкість вчиненого діяння ґрунтується на положеннях ст. 12 КК України про класифікацію кримінальних правопорушень. Ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб містить оцінку: а) суспільної небезпечності вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; б) психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності даного хворого для оточуючих.
У зв`язку з установленою наявністю у ОСОБА_4 клінічних ознак психічного захворювання - розумової відсталості легкого ступеня із порушенням поведінки, до неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ч. 1 ст. 94 КК України.
З огляду на наведене, ураховуючи, що суспільно небезпечне діяння було вчинено ОСОБА_4 у стані неосудності і на цей час остання об`єктивно виявляє ознаки психічного розладу, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також зважаючи на характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого нею діяння та ступінь небезпечності психічно хворого, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру, визначеного за висновком експерта, а саме у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
За встановлених обставин, зважаючи на позицію учасників судового провадження та висновок судово-психіатричної експертизи, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 указаний примусовий захід медичного характеру.
Цивільний позов під час досудового розслідування не пред`явлений.
Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі вимог ст. 100 КПК України.
Згідно з ч.2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судові витрати покладаються тільки на засуджених. Отже, покладення судових витрат за проведення експертизи ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, а тому процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні слід компенсувати за рахунок держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. ст. 369-372, 395, 503, 512, 513, 532 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусового заходу медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного 03.03.2021 до ЄРДР за №0000060 відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , - примусовий захід медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а саме примусового лікування в КНП «Тростянецька ЦРЛ».
Процесуальні витрати в сумі 343,22 грн. компенсувати за рахунок держави.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.03.2021 року.
Речові докази, а саме: жіночі замшеві чобітки, осінь-весна, на яких наявні умовні позначення «SexyFairy» 1825-Y22 40, залишити у власності ОСОБА_7 .
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст виготовлено та проголошено 16.09.2022 року о 09-45 год.

Суддя ОСОБА_1