КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/214/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
18 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна СП ТОВ «Транс-Груп» адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року, -
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що арештоване майно належитьСП ТОВ «Транс-Груп» (код ЄДР 39256447), яке жодного відношення до кримінального провадження не має. Підприємство на даний час не може вести фінансово-господарську діяльність та подавати звітність, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 173 КПК України.
Апелянт також вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначається, що арештоване майно на праві власності належить ОСОБА_8 . Однак вказана особа не мала та не має як до Товариства, так і до майна, що належить Товариству, ніякого відношення. Відповідно до установчих документів Товариства засновниками(власниками) Товариства є ОСОБА_9 (50%) та ОСОБА_10 (50%).
Вказана інформація є у вільному доступі в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
З огляду на зазначене, у слідства не має та не може бути доказів на підтвердження того, що арештоване нерухоме майно набуте Товариством в результаті вчинення кримінального правопорушення, оскільки воно набуте Товариством у 2007 році, підставою виникнення права власності на вказане нерухоме майно є затверджена Господарським судом Київської області мирова угода, що разом з іншими доказами підтверджує невідповідність клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст. 171 КПК України, а відтак твердження слідчого судді стосовно доведеності викладених у клопотанні про арешт тверджень та задоволення такого клопотання є незаконне, необґрунтоване та таке, що підлягає скасуванню в повному обсязі.
Крім того апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення слідчого судді не містить під собою належного правового підґрунтя, що зазначене в клопотанні майно відповідає ознакам речового доказу, дане твердження, належним чином необґрунтоване та немотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону. Крім того, слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Проте в попереднє судове засідання від прокурора першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , надійшли пояснення щодо апеляційної скарги представника власника майна СП ТОВ «Транс-Груп» адвоката ОСОБА_6 , в яких сторона обвинувачення просить відмовити у задоволенні вказаної апеляційної скарги та оскаржувану ухвалу залишити без зміни.
Враховуючи дані обставини, колегія суддів апеляційної інстанції вважає можливим розглядати справу у відсутність прокурора, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, пояснення представника власника майна СП ТОВ «Транс-Груп» адвоката ОСОБА_6 , щодо поданої апеляційної скарги, яку просив задовольнити з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням прокурора, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, сторони захисту задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованоїособи ухвалою слідчого судді, суду.
Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.
Усвідомлюючи, що реалізація злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, можлива лише при об`єднанні зусиль декількох (групи) осіб та їх спрямуванні на вчинення злочинів, детальному розподілі між ними обов`язків при їх вчиненні, забезпеченні взаємозв`язку між діями всіх учасників злочинної групи, а також координації їх поведінки, приблизно у вересні 2017 року, (більш точна дата стороною обвинувачення не встановлена), ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, запропонував своїм знайомим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заволодіти грошовими коштами ОСОБА_14 в особливо великих розмірах.
Керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 погодились на пропозицію ОСОБА_8 , і надали йому згоду на прийняття активної участі у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Відповідно до розробленого та узгодженого всіма учасниками злочинної групи плану вчинення особливо тяжкого злочину, необхідно було:
- шляхом надання неправдивої інформації (обману), переконати ОСОБА_14 , та його представника ОСОБА_15 в тому, що в ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є корупційні зв`язки із службовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким було призначено уповноважену особу на тимчасову адміністрацію АТ «Родовід Банк», через яких вони зможуть сприяти ОСОБА_14 в придбанні бажаної ним земельної ділянки;
- підшукати осіб, які володіють спеціальними теоретичними та практичними навичками використання шкідливого програмного забезпечення, з якими досягти злочинної змови на спільне заволодіння коштами ОСОБА_14 в особливо великих розмірах, шляхом проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, спрямованих на заволодіння чужим майном та придбання права на бажану для потерпілого земельну ділянку, здійснення несанкціонованих доступів до захищеної інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та здійснення відповідних операцій з перереєстрації права власності;
- підшукати осіб з числа власників або керівників юридичних осіб, з якими досягти злочинної змови на їх залучення у шахрайській схемі із заволодіння коштами ОСОБА_14 в особливо великих розмірах, шляхом їх використання при здійсненні несанкціонованих операцій з перереєстрації права власності на бажану для потерпілого земельну ділянку;
- з метою надання своїм діям ознак законності, для посилення враження потерпілого та його представника в тому, що при розпорядженні коштами, вони діють в своїх інтересах та принаймні не на шкоду їм, складати та надавати їм різного роду юридичні документи до яких вносити завідомо неправдиві відомості;
- обманувши ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , та зловживаючи довірою останнього, заволодіти коштами потерпілого в особливо великих розмірах, та в подальшому розподілити їх між всіма учасниками злочинної групи.
Об`єднавши свої зусилля для вчинення особливо тяжкого корисливого злочину, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою досягнення спільного злочинного результату, який полягав у заволодінні коштами ОСОБА_14 , в особливо великих розмірах шляхом введення його в оману та шляхом зловживання довірою представника потерпілого - ОСОБА_15 , а також шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, розподілили між собою ролі та обов`язки у вчиненні запланованого, зокрема:
- ОСОБА_8 , задля досягнення єдиного для всіх учасників злочинної групи протиправного результату повинен був: керувати діями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , проводити зустрічі з ОСОБА_15
- ОСОБА_11 , задля досягнення єдиного для всіх учасників злочинної групи протиправного результату повинен був здійснювати юридичне супроводження, складання та використання завідомо підроблених документів, отримання коштів.
- ОСОБА_12 , задля досягнення єдиного для всіх учасників злочинної групи протиправного результату повинен був: приймати участь у перемовинах, отримувати кошти, запевнити ОСОБА_16 та ОСОБА_14 у правомірності їх діях, задля отримання коштів.
В один з днів, в період з 25.09.2017 до 06.12.2017, (більш точна дата стороною обвинувачення не встановлена), ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , з метою реалізації спільного злочинного плану та отримання єдиного зі своїми спільниками протиправного результату, який полягав у заволодінні майном ОСОБА_14 в особливо великих розмірах, перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час та місці, вуалюючи свої злочинні дії та бажаючи надати їм характер якомога законних, та тим самим увійти в довіру до представника ОСОБА_14 , - ОСОБА_15 , склав завідомо неправдивий договір про надання юридичних та консультаційних послуг по супроводженню угоди щодо купівлі-продажу земельної ділянки, в якому зазначив, що з метою придбання земельної ділянки, розташованої по вул. Озерній в Оболонському районі м. Києва, ОСОБА_15 повинен передати йому: 500 000 доларів США в якості передоплати та підтвердження серйозності його наміру на придбання вказаної земельної ділянки; 160 000 000, 00 грн., - на рахунок біржі, відповідно до наданих йому юридичних документів, а також, одночасно з цим і коштів в сумі 4 500 000 доларів США.
11.12.2017 у невстановлений досудовим слідством час та місці, ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , переслідуючи на меті заволодіння коштами ОСОБА_18 в особливо великих розмірах, обманюючи представника ОСОБА_14 , - ОСОБА_15 щодо їх дійсних намірів, зловживаючи його довірою, отриманою після укладання договору про надання юридичних та консультаційних послуг від 06.12.2017, одержав від нього належні ОСОБА_17 кошти в сумі 100 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на вказаний день складало 2 710 930, 00 грн.
Прокурор вказує, що не зважаючи на очевидність підозрілості фінансової операції та віднесенні її до переліку таких, які підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно зі ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» відповідальні за проведення фінансового моніторингу службові особи АТ «ІндустріалБанк» (МФО 39916098) передбачених законодавством заходів не вжили, необхідних документів щодо походження коштів та правоустановчих документів на земельну ділянку у ТОВ «ФК «Аттал» не перевірили, належну ідентифікацію клієнтів не забезпечили, унаслідок чого фінансову операцію не зупинили.
В подальшому, з метою завершення злочинного плану, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 , учасники організованої злочинної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залучили до вчинення злочину ОСОБА_13 , який не був обізнаний про існування злочинного угрупування та не став його учасником, втім увійшов у змову з виконавцями об`єктивної сторони злочину для пособництва у вчиненні шахрайства.
Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «РІКАРДО ГРУП» від 23.06.2017, оформлених протоколом № 8, у складі присутніх засновників: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , виданого Васильківським МВ ГУ МВC України у Київській області 06.02.1999 року, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 ; Ліма Тасліма Актер, власниця паспорту громадянки Народної Республіки Бангладеш № НОМЕР_4 в особі ОСОБА_23 на підставі генеральної довіреності, - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВC України у м. Києві 23.02.1996 року, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , призначено директором ТОВ «РІКАРДО ГРУП».
12/10/2017 між ТОВ «РІКАРДО ГРУП» (ЄДРПОУ ) в особі директора ОСОБА_13 та ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» в особі начальника відділення № 7 ОСОБА_24 укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_7 , а також договір на розрахункове касове обслуговування за допомогою системи дистанційного обслуговування юридичних осіб SrCIA, на виконання яких підприємству у банківській установі відкрито рахунки № НОМЕР_8 у валютах 980, 840, 978 для здійснення усіх операцій.
Так, продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_13 будучи директором підприємства, тобто службовою особою ТОВ «РІКАРДО ГРУП», яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, не маючи будь-якого відношення до ТОВ «Валорес ЮА» 24.01.2018 уклав договір між ТОВ «РІКАРДО ГРУП» в особі директора, що діє на підставі статуту, (надалі - продавець), з однієї сторони, та ТОВ «Фінансова компанія «АТТАЛ» (), в особі директора ОСОБА_21 , що діє на підставі Статуту, (надалі - покупець), з другої сторони, попередній договір про відступлення шляхом купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Валорес ЮА», з метою заволодіння грошовими коштами ТОВ «Інвестиційна Долина».
Частка у статутному капіталі ТОВ «Валорес Ю.А.» складала 50 млн. грн. та не могла бути придбана за 162 млн. грн., що вочевидь вказує на відсутність змісту та мети цієї господарської операції, нікчемність правочину з огляду на невідповідність ст. ст. 203-205, 215, 228 ЦК України.
Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, невстановлені досудовим слідством особи за попередньою змовою з ОСОБА_13 перерахували з рахунку ТОВ «ФК «Аттал», відкритий в АТ «ІндустріалБанк» на рахунок ТОВ «Рікардо Груп», відкритий в ПАТ «Банк Інвестицій та заощаджень» грошові коштів від 24.01.2018, з призначенням платежу «Часткова сплата за частку статутного капіталу ТОВ «Валорес ЮА» згідно попереднього договору про відступлення купівлі-продажу від 24.01.2018, на суми: 12 000 000; 28 000 000; 35 000 000; 86 000 000; 999 900 грн., якими у подальшому ОСОБА_13 розпорядився на свій розсуд спільно із учасниками організованої злочинної групи, чим було завершене вчинення злочину - шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_14 у сумі 162 000 000 грн..
В подальшому вище зазначені грошові кошти з рахунку ТОВ «Рікардо груп» було упродовж декількох днів перераховано на рахунки підприємств з ознаками фіктивності і транзитності з призначенням платежів «часткова оплата за металобрухт», «оплата за ТМЦ» та інших, тоді як постачання товарів у ланцюгу не відбувалося, а саме: ТОВ «Физер» (41239750), ТОВ «Кредит СВІТ» (41123424), ТОВ «ТД «Санітрейд» (41240127), ТОВ «ТД «Спецполімер Сервіс» (41241822), ТОВ «Поліплюс» (40856839), ТОВ «Інстріджен» () 1 ланцюг; ТОВ «Вест компані груп» (41535149), ТОВ «Вест Табако Груп» (41424926), ТОВ «Фрутарія» (40629602), ТОВ «Галичина-Табак» (36497264), ТОВ «СТК» (41206751), ТОВ «КИСЕТ» (33561090), ТОВ «Вальтрон» (38908091),ТОВ «ФК Траст Кепитал» (40608074), ТОВ «Західенерготрейд» (40452638), ТОВ «Волинь МОТО» (37598276), ТОВ «Гранд Фінанс» (39591555), ТОВ «Спец-інвест-трейдінг» (41434997), ТОВ «Марселл» (40626381) -2 ланцюг.
24.01.2018 ТОВ «ФК «Аттал» () перераховано одержані від ТОВ «Інвестиційна долина» грошові кошти в адресу ТОВ «Рікардо груп» () на рахунок № НОМЕР_8 в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» (МФО 33695095) з призначенням платежу «часткова плата за частку статутного капіталу ТОВ «Валорес ЮА» згідно попереднього договору про відступлення купівлі-продажу від 24.01.2018 (транзакціями в 999 900 000,00 грн., 86 000 000,00 грн., 35 000 000,00 грн., 28 000 000,00 грн., 12 000 000,00 грн.).
При цьому, одержувач коштів ТОВ «Рікардо груп» () не мало правових підстав для продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Валорес ЮА», оскільки жодного дня не було його засновником (учасником), більш того, частка у статутному капіталі ТОВ «Валорес Ю.А.» складала 50 млн. грн. та не могла бути придбана за 162 млн. грн., що вочевидь вказує на відсутність змісту та мети цієї господарської операції, нікчемність правочину з огляду на невідповідність ст. ст. 203-205, 215, 228 ЦК України.
ТОВ «Рікардо груп» () стало клієнтом банку АТ «Банк інвестицій та заощаджень» у жовтні 2017 року, фінансових операцій з часу відкриття рахунку по 23.01.2018 не здійснювало, а підтверджуючих документів про здійснення реальної статутної господарської діяльності не надавало.
Крім того, встановлено що в протоколах загальних зборів ТОВ «Рікардо група» та ТОВ «ФК Річмон» наявні підписи осіб, які не мають жодного відношення до вказаних товариств.
02.08.2021 року прокурор першого відділу процесуального керівництва другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна та передачу речових доказів у кримінальному провадженні № 0000048, а саме про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна за адресою: Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, будинок 18 (для обслуговування нежитлового приміщення (гараж) площа (га) 0.1501; виробничий корпус, А-2 (кв.м.) 6838.1; адміністративно-побутовий корпус (кв.м.) 1551.4; бомбосховище, Б (кв.м.) 184.9; мийка, Д (кв.м.) 356.9; склад-гараж, Е (кв.м.) 214.5; склад-гараж, Ж (кв.м.) 364.7; КПП, Л (кв.м.) 35.5; павільон, О (кв.м.) 98; склад паливно-мастильних матеріалів з погребом, Р (кв.м.) 321; вишка охорони, С (кв.м.) 5.7, що на праві власності належить ОСОБА_8 ; Спільному підприємству у формі ТОВ «Транс-Груп» (), шляхом заборони розпорядження, користування означеним майном та його відчуження.
Також прокурор просив передати в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів зазначене в клопотанні майно.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що в ході досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_8 користується та являється фактичним власником об`єктів нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 (для обслуговування нежитлового приміщення (гараж) площа (га) 0.1501; виробничий корпус, А-2 (кв.м.) 6838.1; адміністративно-побутовий корпус (кв.м.) 1551.4; бомбосховище, Б (кв.м.) 184.9; мийка, Д (кв.м.) 356.9; склад-гараж, Е (кв.м.) 214.5; склад-гараж, Ж (кв.м.) 364.7; КПП, Л (кв.м.) 35.5; павільон, О (кв.м.) 98; склад паливно-мастильних матеріалів з погребом, Р (кв.м.) 321; вишка охорони, С (кв.м.) 5.7, на праві власності належить ОСОБА_8 ; Спільному підприємству у формі ТОВ «Транс-Груп» ().
Прокурор вказав, що вказане нерухоме майно здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
29.07.2020 об`єкти нерухомого майна за адресою Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, будинок 18 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів.
Прокурор зазначив, що вказане нерухоме майно може бути відчужене на користь інших осіб, що призведе до його втрати, у зв`язку з чим підлягає арешту та передачі до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
02.08.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було задоволено зазначене клопотання прокурора.
З такими висновками слідчого судді у цій частині, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Всупереч тверджень апелянта з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна та передачі його Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів з метою забезпечення їх збереження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Постановою від 29.07.2020 об`єкти нерухомого майна за адресою Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, будинок 18 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000048 від 26.01.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 , ч. 1 ст. 205-1 КК України, в рамках якого 21.08.2020 ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, основне покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тобто слідчим суддею враховано також обставини кримінального провадження, що розслідується.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень прав власника майна та необґрунтованого обмеження прав власності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Щодо доводів представника про те, що арештоване майно належитьСП ТОВ «Транс-Груп» (код ЄДР 39256447), яке жодного відношення до кримінального провадження не має, то колегія суддів звертає увагу, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_8 , не має відношення та не мав як до СП ТОВ «Транс-Груп» (код ЄДР 39256447), так і до майна, що належить Товариству, є передчасним, та підлягає перевірці під час досудового розслідування, оскільки з матеріалів, які обґрунтовують клопотання вбачається зворотне.

При цьому слідчим суддею встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна комплекс, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_8 ; Спільному підприємству у формі ТОВ «Транс-Груп» () /а.с. 186-216/.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Спільного підприємства у формі ТОВ «Транс-Груп» () був ОСОБА_8 .
Щодо доводів представника про те, щодо неправомірність передачі майна в розпорядження Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, оскільки розслідування в кримінальному провадженні № 0000048 від 26.01.2018 року проводиться зовсім не до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, колегія суддів зазначає наступне.

Питання передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, регулюються ст. 100 КПК України.
Враховуючи, що серед переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначеному ст. 309 КПК України, відсутня ухвала слідчого судді про передачу або відмову у передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, колегія суддів позбавлена можливості переглянути ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.08.2021 року у цій частині, оскільки вирішення такого питання кримінальним процесуальним законом віднесено до виключної компетенції слідчого судді суду першої інстанції.
Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309,376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна СП ТОВ «Транс-Груп» адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна СП ТОВ «Транс-Груп» адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4