Ухвала
Іменем України
12 липня 2022року

м. Київ
справа № 129/2705/16
провадження № 51-1965ск 22
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим і засуджено за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2022 року вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_4 змінено.
Відповідно до частини 5 статті 74 КК ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання за частиною 2 статті 185 КК у зв`язку із закінченням строків давності на підставі пункту 3 частини 1 статті 49 КК.
Виключено із резолютивної частини вироку вказівку на застосування частини 1 статті 70 КК та призначено покарання за частиною 3 статті 185 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі статті 72 КК зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 лютого 2022 року до дня набрання вироком законної сили, а саме до 23 травня 2022 року. Початок обчислення строку відбування покарання визначено рахувати з 23 травня 2022 року.
В іншій частині вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто, захисник, не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Разом із цим захисник просить скасувати судові рішення у повному обсязі, однак не звернув уваги, що суд апеляційної інстанції під час постановлення рішення застосував статтю 49 КК та звільнив засудженого від відбування покарання на підставі частини 5 статті 74 КК.
Тобто захисник у своїй касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, та навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 5, частиною 1 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 23 травня 2022 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3