УХВАЛА

20 червня 2022 року
м. Київ
справа № 497/150/22
провадження № 51-1727 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Одеського апеляційного суду від

23 лютого 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:
Прокурор звернувся з касаційною скаргою,в якій порушує питання про скасування вказаної ухвали і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, при цьому за її змістом заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Однак, прокурором не наведено будь яких обставин, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, натомість в цій частині заявник вказує, що оскаржувану ухвалу проголошено судом 23 лютого 2022 року, на електронну пошту прокуратури вона надійшла 14 березня 2022 року, а тому, на його переконання, строк на касаційне оскарження має обчислюватися з дня отримання копії оскаржуваної ухвали, а саме з 14 березня 2022 року.
Дослідивши доводи клопотання, долучену копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку,що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене

вказаною нормою КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК України, останнім днем цього строку було 24 травня 2022 року.
Однак, із даною касаційною скаргою прокурор звернувся 14 червня 2022 року (згідно накладної на доставку кореспонденції), тобто поза межами строку на касаційне оскарження, при цьому порушує питання про його поновлення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Як слідує, за змістом касаційної скарги прокурором не наведено будь-яких обставин, які б не залежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою, атому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Разом з цим, доводи прокурора щодо обчислення строку на касаційне оскарження з моменту отримання оскаржуваної ухвали, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні ч. 2 ст. 426 КПК України.

В цьому аспекті також варто зауважити, що заявлене прокурором клопотання про поновлення строку прямо суперечить наведеному ним у касаційній скарзі обґрунтуванню щодо порядку обрахування строку на касаційне оскарження (з дня отримання копії оскаржуваної ухвали).

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути прокурору, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3