Провадження № 1-кс/947/3332/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001391 від 29.11.2021 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Коблеве, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого на посаді електрогазозварювальника у ДП «Порт Южний», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001391 від 29.11.2021 за фактом ДТП, що призвела до смерті ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що 29.11.2021 у невстановлений органами досудового розслідування час, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,25 %о етилового спирту в крові) і усвідомлюючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування власним автомобілем «ВАЗ-2104 320», р/н НОМЕР_1 , що мав технічну невідповідність ходової частини вимогам Правил дорожнього руху, у вигляді: встановлення на задню вісь транспортного засобу шин із залишковою висотою малюнку протектору менше ніж 1,6 мм для легкових автомобілів, що утворилась задовго до події ДТП, об`єктивно проявлялась водієві візуальним оглядом та повинна була бути усунута перед виїздом, оскільки забороняла експлуатацію транспортного засобу в такому стані, чим грубо порушив вимоги пунктів: 2.3. а); 2.9. а); 31.1.; 31.4.; 31.4.5. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила), які зобов`язують водія:
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу»;
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
п. 31.1. «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації»;
п. 31.4. «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
п. 31.4.5. Колеса і шини:
а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т 1,0 мм, автобусів 2,0 мм, мотоциклів і мопедів 0,8 мм».
У подальшому, в цей же день, близько 13:25 годин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, здійснював рух в умовах дощу, по асфальтованому, мокрому, дорожньому покриттю автомобільної дороги міжнародного значення М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві попутні смуги руху в протилежних напрямках, що позначені дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено) і 1.5. (позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку), а зустрічні половини проїзної частини відокремлені одна від одної газоном, у першій смузі свого напрямку руху, прямолінійно, з боку міста Одеса у напрямку села Іванове Одеського району Одеської області, зі швидкістю близько 80-90 км/год.
Ігноруючи вимоги до безпеки пасажирів, в салоні цього автомобіля на місці переднього пасажира, водій ОСОБА_5 перевозив ОСОБА_7 , а на місці заднього правого пасажира ОСОБА_8 , не пристебнутих пасами безпеки, чим порушив п/п в) пункту 2.3. Правил.
Проїжджаючи на 27 км + 650 м цієї автодороги, на території Красносільської територіальної громади Одеського району Одеської області, рухаючись по спуску, ОСОБА_5 завчасно побачив, що попереду, на його смузі руху, асфальтоване покриття вкрите значним шаром води, що стікає з розділювального газону, проте, в порушення вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б), 12.1. Правил, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, яка потребувала від нього особливої уваги та своєчасного вжиття відповідних заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не урахував мокрого стану дорожнього покриття та стану зношених шин, встановлених на ведучій вісі власного автомобіля, не вибрав безпечної швидкості руху, чим позбавив себе можливості своєчасно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним.
Своїми діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_5 свідомо створив небезпеку як для себе, так для життя і здоров`я пасажирів автомобіля, інших учасників дорожнього руху, чим проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховував на їх відвернення.
Відмовившись від штатного гальмування, як найбільш ефективного засобу уникнення аварійної ситуації, водій ОСОБА_5 вирішив перестроїтись у ліву попутну смугу руху, де води на дорожньому покритті, на його думку, було менше, проте, в момент перестроювання, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, на мокрому дорожньому покритті не впорався з керуванням і допустив занос задньої частини, керованого ним автомобіля, проти годинникової стрілки, що призвело до втрати його курсової стійкості і некерованого виїзду за межі проїзної частини на розділювальний газон та зустрічну половину проїзної частини, де і відбулось зіткнення на зустрічних курсах з автомобілем «TOYOTA CAMRY», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у напрямку міста Одеси.
Під час зіткнення транспортних засобів пасажир ОСОБА_7 вилетів з салону автомобіля через отвір, пошкодивши переднє вітрове скло, а пасажирка ОСОБА_8 через праві двері.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заподіяні ТЯЖКІ тілесні ушкодження, що перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю на місці пригоди.
Пасажиру автомобіля «TOYOTA CAMRY», н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.
Отже, шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. а, б), в); 2.9. а); 12.1.; 31.1.; 31.4.; 31.4.5. а) «Правил дорожнього руху» України водій ОСОБА_5 гарантовано мав технічну можливість уникнути ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди та спричиненням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 та спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .
За вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди 29.11.2021 розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, які у подальшому 13.04.2022 року перекваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Таким чином з урахуванням наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищевказаним ризикам, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, орган досудового розслідування звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, оскільки підозра необґрунтована, підозрюваний у зв`язку з хронічними захворюваннями з початку листопада вживає ліки які містять етанол. В інструкції до вказаних ліків не зазначено що під час їх вживання неможливе керування транспортним засобом. Підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання, на даний час продовжує хворіти та потребує лікування. За час досудового рорзслідування не вчиняв спроб переховуватись від органу досудового розслідування чи суду. У зв`язку з чим просила застосувати більш м`який запобіжний захід на розсуд суду.
Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що з підозрою погоджується частково, а саме те що порушуючи ПДР скоїв ДТП, але не погоджується, що перебував в стані алкогльного сп`яніння. Наразі не працює так як перебуває на лікарняному, після отриманої під час ДТП травми. Просив застосувати такий запобіжний захід, який надасть можливість перебувати вдома.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, документи надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 23.12.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

15.0.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, спричинили смерть потерпілого.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 29.11.2021, схемою до нього; показаннями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ; показаннями підозрюваного ОСОБА_5 ; висновком автотехнічної експертизи № 21-6828 від 14.03.2022; висновком транспортно-трасологічної експертизи № 21-6829 від 14.03.2022; висновком автотехнічної експертизи № 22-524 від 16.03.2022; висновком судово-медичної експертизи № 1124-5175/21 від 02.02.2022 зі встановлення причини смерті ОСОБА_7 ; висновком судово-медичної експертизи № 2426 від 28.01.2022 зі встановлення тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 ; залученими до провадження речовими доказами (транспортними засобами-учасниками ДТП) та матеріалами клопотання в сукупності.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При розгляді клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі людини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке призвело до тяжких наслідків, враховуючи суспільно-небезпечний характер таких кримінальних правопорушень, а також враховуючи перебування підозрюваного в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Враховуючи також те, що підозрюваний не компенсував жодні збитки завдані кримінальними правопорушеннями та факт того, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Сторона обвинувачення в своєму клопотанні посилається на наявність ризиків передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню та можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що вказані ризики не знайшли свого підтвердження в матеріалах доданих в обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений, працевлаштований, разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те що на теперішній час останній перебуває на лікарняному, має постійне місце проживання, а також має травму ноги та потребує регулярного огляду у лікаря.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 є особою, раніше не судимою, та має позитивні характеристики.
Так, при вирішенні вказаного питання слідчий суддя враховує позицію ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», згідно якої, за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Беручи до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також характеризуючи дані підозрюваного та встановлені в судовому засіданні обставини щодо існування ризиків, слідчий суддя приходить до переконання про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, вважаючи, що вказаний запобіжний захід в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу та в повній мірі буде здатним запобігти встановленим ризикам.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що підозрюваний має цілодобово перебувати за адресою проживання, за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства. Зобов`язавши негайно повідомляти слідчого про місце свого перебування під час евакуації.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001391 від 29.11.2021 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19.06.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків офіційного повідомлення про необхідність евакуації відповідно до діючого законодавства. Зобов`язавши негайно повідомляти слідчого про місце свого перебування під час евакуації..
Покласти на підозрюваного строком до 19.06.2022 року, в межах строку досудового розслідування, наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до органів досудового розслідування, прокуратури та суду, на визначений час;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного направити для виконання до відповідного органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1