Справа № 297/768/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 17.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України,

встановив:
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 17.05.2018 року ОСОБА_4 23.02.2022 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, згідно якого вона обіймаючи відповідно до наказу Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №1595-то від 03.12.2015, посаду начальника Управління Держгеокадастру у Берегівському районі Закарпатської області у місті Берегове Закарпатської області, що розташований по вул. Мукачівській, 6 в м. Берегове будучи службовою особою 11 рангу, 21.04.2016 при вивченні проектної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку за рішенням 45 сесії VI скликання Берегівської міської ради від 28.08.2015 № 2498, достовірно знаючи про цільове призначення земельної ділянки площею 0,0285 га по АДРЕСА_1 , яка відноситься до земель житлової та громадської забудови, що стверджується генеральним планом м. Берегове 1998 року та генеральним планом м. Берегове 2007 року та даними державної статистичної звітності щодо обліку земель, без наявності проекту землеустрою на новостворену земельну ділянку, в порушення ч. 6, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а також за відсутності попереднього рішення Берегівської міської ради про зміну цільового призначення з земель громадської та житлової забудови на землі сільськогосподарського призначення, в порушення ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України, з метою подальшого використання завідомо підробленого документу третьою особою, склала та видала під №41/41-16 позитивний висновок, який безпідставно особисто підписала та скріпила гербовою печаткою Управління Держгеокадастру в Берегівському районі Закарпатської області про погодження відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва, чим погодила передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,0285 га по АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови.
Ці дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 366 ч. 1 КК України, як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
В підготовчому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно неї за дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України, оскільки вона визнає свою вину повністю та щиро кається.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, оскільки в обвинувальному акті не вказано як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченої. При цьому, прокурор зазначив і долучив до матеріалів кримінального провадження два акти про вартість виконаних експертиз у кримінальному провадженні, які просив стягнути з обвинуваченої, як процесуальні витрати.

Заслухавши клопотання обвинуваченої та думку прокурора, суд приходить до наступного.

Із обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 ч. 1 КК України, яке вчинене нею у 2016 році. На той час діяла інша редакція ст. 366 ч. 1 КК України, а саме вона діяла в редакції Закону України №3207-VІ від 07.04.2011 року, із змінами, внесеними згідно Закону України №1261-VІ від 13.05.2014 року.

Згідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, ОСОБА_4 відповідно до ст. 5 і ст. 12 КК України, вчинила кримінальний проступок, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин суд вважає, що клопотання слід задовольнити та є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження за її обвинуваченням слід закрити.
Крім того, прокурор просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 15101,68 грн..
Сама ж обвинувачена ОСОБА_4 заперечила проти цього.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Суд вважає, що підстава, на якій закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 не реабілітує її і не звільняє від сплати процесуальних витрат за проведення експертиз, без яких і саме дійове каяття та звільнення від кримінальної відповідальності не було б можливим. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року №342/1560/20;
№51-2331км21.
Згідно даної постанови питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали ( висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні N 13-47кс20 (справа N 598/1781/17).
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 закрито на підставі ст. 45 КК у зв`язку з дійовим каяттям, що є нереабілітуючою підставою.
Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.
Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, процесуальні витрати за виконання експертиз відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 в користь держави в сумі 15 101,68 грн. (а.с. 15,16).

Керуючись ст.ст. 284 ч. 2 п. 1, 372 КПК України, ст. 45 КК України,

ухвалив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, в редакції Закону України №3207-VІ від 07.04.2011 року, із змінами, внесеними згідно Закону України №1261-VІ від 13.05.2014 року, закрити у зв`язку з дійовим каяттям, звільнивши її від кримінальної відповідальності.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за виконання експертиз в сумі 15 101 (п`ятнадцять тисяч сто одної ) гривні 68 копійок (а.с. 15,16).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Лайош ГАЛ