Справа № 308/3651/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційного провадження № 11-сс/4806/108/22 за апеляційними скаргами захисників: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.3 ст.15 ч.2 ст.111, ч.4 ст.410 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лебедин Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 .

Керівник Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 терміном на шістдесят діб.

Клопотання прокурора обґрунтовано наступним.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згідно Закону України від 15 березня 2022 року № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (далі Закон № 2119) продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року терміном на 30 діб до 25 квітня 2022 року.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, 02.03.2022 командиром військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) видано розпорядження № 160 щодо створення другої роти контрдиверсійної боротьби у вказаній військовій частині, до складу якої, серед інших, включено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному вище клопотанні прокурора також зазначено, що 13.03.2022 ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, будучи військовослужбовцем другої роти контрдиверсійної боротьби військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), усвідомлюючи свої обов`язки як військовослужбовця та відповідальність за їх порушення, будучи обізнаним про запровадження на всій території України воєнного стану, самовільно, без дозволу начальника, у невстановлений досудовим розслідуванням час залишив розташування даної військової частини.

Одночасно з цим, у невстановлений слідством час, однак не пізніше 16.03.2022 ОСОБА_6 умисно за невстановлених обставин викрав багнет-ніж № 600 до автомату «АК-47».

16.03.2022 під час проведення співробітниками УСБ України в Закарпатській області фільтраційних заходів в м. Ужгороді, які проводились на підставі п. 9 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, в особистих речах військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 виявлено багнет-ніж № 600 до автомату «АК-47».

16.03.2022, о 23 год. 45 хв., ОСОБА_6 затримано співробітниками УСБ України в Закарпатській області на території м. Ужгород за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України викрадення військовослужбовцем зброї, вчинене в умовах воєнного стану.

16.03.2022 ОСОБА_6 , о 23 год. 45 хвилин, затримано в порядку ст. 208 КК України.

17.03.2022 відповідно до ст. 277-278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Обґрунтовуючи наведене вище клопотання, прокурор ОСОБА_11 у поданому ним клопотанні наводить ризики настання обставин, з метою недопущення яких необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , який, на думку прокурора, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_11 у своєму клопотанні також зазначає, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , є особливо тяжким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду.

ОСОБА_6 зареєстрований у м. Київ, фактично проживає у м. Запоріжжя, а на території Закарпатської області проживає лише тимчасово.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує із чотирма країнами (Польща, Румунія, Угорщина, Словаччина) дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких, а також переховуватися на території Російської Федерації, тобто наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також наявний ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, оскільки цей підозрюваний може наважитися та вдатися до протиправних дій з метою зміни їх показань на свою користь, бо він знайомий зі свідками, встановленими під час досудового розслідування, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, є обґрунтовані підстави вважати, що цей підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, що само по собі становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки підривають обороноздатність держави в умовах збройної агресії зі сторони Російської Федерації. За злочин, передбачений ч. 4 ст. 410 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, що саме по собі спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання об`єктивному досудовому розслідуванню шляхом незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, а також на виїзд за межі України з метою уникнути покарання.

Злочини проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану посягають також і на національну безпеку загалом, яка, відповідно до Закону України «Про основи національної безпеки України»визначається як рівень захищеності життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якого забезпечується сталий розвиток суспільства.

Також прокурором у клопотанні наведені обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі спонукає людину вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема впливати на свідків та інших підозрюваних, а також виїзд за межі території України, що значною мірою може ускладнити об`єктивне проведення досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні та, як наслідок, уникнення відповідальності; тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює вчинення тиску на інших учасників кримінального провадження, а також унеможливить виїзд підозрюваного за межі території України; застосування до підозрюваного більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні, оскільки в такому випадку підозрюваний матиме можливість впливати на свідків, покинути територію України та, в такий спосіб, перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

У зв`язку з наведеним прокурор у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2022 клопотання керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 задоволено частково.

Застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислюється з моменту фактичного його затримання з 23 год. 45 хв. 16 березня 2022 року.

Встановлено строк дії ухвали до 13 травня 2022 року включно.

На підставі ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

Роз`яснено, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 , у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснено ОСОБА_6 , що в разі невиконання ним перерахованих вище обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Слідчий суддя вказав, що в провадженні слідчого відділу УСБ України в Закарпатській області знаходяться об`єднані матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 407 та ч. 4 ст. 410 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 16.03.2022, під час якого досліджуються обставини самовільного залишення військової частини або місця служби, незакінченого замаху державної зради, вчиненої в умовах воєнного стану, викрадення, привласнення військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна.

Слідчим суддею встановлено, що 17.03.2022 у межах даного кримінального провадження, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Підозра підписана керівником Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11

18.03.2022 в межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Повідомлення про зміну підозри підписано керівником Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 , як цього вимагає ч.1 ст.481 КПК України, оскільки підозрюваний є адвокатом.

Слідчий суддя також врахував долучені до клопотання письмові пояснення ОСОБА_6 від 16.03.2022, в яких останній зазначив, що являється учасником бойових дій та є офіцером запасу, що він також підтвердив в судовому засіданні.

Крім того, слідчий суддя взяв до уваги дані протоколу затримання ОСОБА_6 згідно яких, в ході особистого обшуку у останнього виявлені та вилучені, в тому числі предмет, схожий на ніж в чохлі коричневого кольору, на якому міститься незаводське маркування «600», а також виштампувані цифри «26/2», що визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні згідно постанови слідчого ОСОБА_12 від 17.03.2022.

Водночас, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя місцевого суду врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти років до довічного позбавлення волі, а також беручи до уваги його характеризуючі дані та відсутність відомостей про хвороби, які б перешкоджали його триманню під вартою, а тому, усвідомлюючи неминучість покарання, відсутність соціальних зв`язків, які б могли утримувати підозрюваного на території України, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, усвідомлюючи тяжкість покарання, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні шляхом підкупу, шантажу, погроз тощо з метою зміни показань.

Також слідчий суддя вважав, що наведені слідчим у клопотанні дані дають підстави стверджувати про ризик того, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, а також підшукати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в цій частині нічим не обґрунтоване.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеними КПК України конкретними підставами з метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, такий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 4 ст. ст.410 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до розділів I та XIX КК України відносяться до злочинів проти основ національної безпеки України та проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення). Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , який, за його твердженнями, є адвокатом, проводиться у відповідності до вимог КПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та інших.

Доводи, наведені підозрюваним ОСОБА_6 та захисником адвокатом ОСОБА_13 у своїх запереченнях не усувають і не спростовують цьих обставин. Інших істотних обставин, які б вказували на можливість розгляду питання обрання альтернативного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 стороною захисту не вказано.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що клопотання слідчого в частині не визначення підозрюваному розміру застави нічим не обґрунтоване, слідчий суддя прийшов до переконання, що у даному випадку слід визначити розмір застави.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги вимоги п.2 ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя вважав, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 198 480 грн і такий буде належним чином гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2022 та постановити нову, якою клопотання керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що зі змісту письмового повідомлення про підозру вбачається, що та його частина яка стосується правової кваліфікації та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення підписана слідчим та прокурором, а інша частина (яка стосується прав підозрюваного), підписана тільки слідчим.

Так в своєму рішенні по справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 Європейський суд з прав людини зауважив, що наявність «обгрунтованої підозри» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача щодо того, що конкретна особа могла вчинити злочин. У той же час «обґрунтованість» обставин має досліджуватися окремо у кожному випадку.

У п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в чому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.03.2022 зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 був затриманий 16.03.2022, о 23 год. і 45 хв., уповноваженими службовими особами Управління СБ України в Закарпатській області територіально в м. Ужгород. При затриманні в останнього було вилучено речі, про які зазначено у протоколі затримання особи.

Тобто порушено вимоги КПК, на думку захисника ОСОБА_8 , під час затримання підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчим суддею застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за злочин, за вчинення якого йому взагалі не було пред`явлено підозру.

Стосовно причетності ОСОБА_6 до вчинення ним вказаних стороною обвинувачення злочинів, така досі досудовим слідством не доведена.

Зокрема листом від 18.03.2022, вих. № 545 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_14 повідомлено, що ОСОБА_6 не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

В цьому ж листі повідомлено, що в розпорядженні № 160 від 02.03.2022 вказано перелік осіб, в тому числі і особу підозрюваного, згідно якого зазначені особи були кандидатами для створення добровольчого формування територіальної громади по Запорізькій області.

Надано довідку від командира військової частини НОМЕР_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_6 не є військовослужбовцем.

Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та піддягає скасуванню. А саме, в повідомлені про підозру зазначено, що ОСОБА_6 у невстановлені під час досудового розслідування дату, час, але не пізніше 16.03.2022, умисно за невстановлених обставин, викрав багнет-ніж № 600 до автомату АК-47.

В матеріалах досудового провадження відсутня заява про злочин відносно зникнення предмету зхожого на ніж з таким номерним знаком. А відтак неможливо встановити приналежність цієї речі, та їїцінність.

Внесення недостовірних даних в повідомлення про підозру. В повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_6 , викрав багнет-ніж до автомату АК-47. Оскільки в матеріалах провадження, на момент пред`явлення підозри, не було експертного висновку щодо виду і належності предмету, схожого на ніж.

У сторони обвинувачення не було підстав стверджувати, що предмет, ймовірно, вилучений у ОСОБА_6 , під час огляду речей, відноситься до зброї та видається саме до автомату АК-47.

Стороною обвинувачення не виконано вимоги ст.277 КПК України, а саме не зазначено точний час та місце вчинення злочину. В повідомленні про підозру сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_6 «в невстановлений досудовим розслідуванням час залишив розташування військової частини. Одночасно з цим, у невстановлений слідством час, однак не пізніше 16.03.2022, ОСОБА_6 умисно за невстановлених обставин викрав багнет-ніж». Аналіз змісту повідомлення про підозру не містить викладу обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину.

Стороною обвинувачення не було перевірено дану інформацію та пред`явлено необґрунтовану підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним військових кримінальних правопорушень.

З цих підстав захисник ОСОБА_8 вважає, що такі дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, з процесуальних документів не розуміло обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.111, ч.4 ст.410 КК України.

Слідчим суддею місцевого суду у даній справі не взято до уваги положення Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, та продовження строків тримання під вартою на стадіях досудового слідства», у відповідності до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, є найсуворішим та обирається у «виняткових» випадках за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим, процесуальних обов`язків та його належної поведінки.

Слідчим суддею суду першої інстанції не враховано особи підозрюваного ОСОБА_6 , який не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатського діяльністю від 29.03.2011 № 4419, учасником бойових дій, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 докази у даному кримінальному провадженні ще не досліджені судом в повному обсязі і тому відсутні підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 також просить скасувати наведену вище ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2022 та постановити нову, якою клопотання керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_11 про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_9 вказує, що судом першої інстанції не враховано особу підозрюваного ОСОБА_6 , має місце порушення вимог КПК під час затримання останнього.

У клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 17 березня 2022 року сторона обвинувачення зазначає про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.111, ч.5 ст.407, ч.4 ст.410 КК України, хоча підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України йому пред`явлена не була.

Тобто слідчим суддею застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за злочин, за який йому взагалі не було пред`явлено підозру.

Оскільки протягом розгляду клопотання не доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, захисник ОСОБА_9 вважає наявними всі підстави для застосування, у відповідності до частини 4 статті 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 на підтримання вказаних апеляційних скарг сторони захисту, прокурора ОСОБА_5 , яка повністю заперечила проти наведених вище апеляційних скарг захисників, обговоривши доводи сторін, вивчивши матеріали даного кримінального провадження, апеляційний суд визнає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.2 ст.111, ч.4 ст.410 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176, 177,178,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Така позиція, слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді місцевого суду у даній справі про те, що існують передбачені законом ризики, зокрема того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вищевказані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, апеляційним судом визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд також обґрунтованим вважає й висновок про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 .

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки існують ризики порушення (невиконання) ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню щодо нього.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_6 розмір застави, в повній мірі врахував вказані норми закону.

В той же час, слідчий суддя, визначаючи заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн., навів у своїй ухвалі підстави, з яких дійшов висновку, що саме такий розмір здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, співставив його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, його матеріальним станом та тяжкістю кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Такий розмір застави, на думку апеляційного суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його необґрунтованим або недостатнім, колегія суддів не вбачає.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Оскаржене у даній справі рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, справу вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 182 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги захисників: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисників: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.3 ст.15 ч.2 ст.111, ч.4 ст.410 КК України ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: