Справа № 194/866/22
Номер провадження 1-кс/194/221/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2022 року слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2022 року за №0000099 за ч. 1 ст. 358 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2022 року за №0000099 за ч. 1 ст. 358 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що 29.07.2022 року до ЧЧ ВП №1 Павлоградського РВП надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №1 Павлоградського РВП ОСОБА_5 про те що 29.07.2022 року приблизно о 16.50 год. по вул. С.Маркова, буд. 6, м. Тернівка, Дніпропетровської області, був зупинений транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, тип загальний легковий мотоцикл А, Номер шасі (VIN код) НОМЕР_1 , р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 . При перевірці документів, під час візуального огляду було виявлено ознаки підробки реєстраційного документу, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , а саме: нерівномірність розподілу барвника під час персоналізації на даному бланку, шрифт нанесення невідповідного зразку, нечітке відображення захисного елементу - мікро друк.
30.07.2022 року по даному факту СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато кримінальне провадження №0000099 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, тобто підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання.
29.07.2022 року слідчим СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 було проведено огляд місця події, а саме транспортного засобу марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 25.05.2018 р. В ході проведення огляду місця події було встановлено, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 маються ознаки підроблення. В ході проведення огляду місця події транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 р, були вилучені до відділення поліції №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року має ознаки підроблення, а саме: нерівномірність розподілу барвника під час персоналізації на даному бланку, шрифт нанесення невідповідного зразку, нечітке відображення захисного елементу мікро друк.
Прокурор вказує, що транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та те що до зазначених речових доказів необхідний доступ експертам, які проводитимуть експертизи по провадженню, а також вони можуть містити інші відомості, які будуть використані, як доказ факту чи обставин, під час розслідування кримінального провадження, з метою забезпечення кримінального провадження, а саме збереження та запобігання можливої втрати або знищення речових доказів у кримінальному провадженні, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені речові докази.
У зв`язку з вищезазначеним, просить накласти арешт на транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року, шляхом відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Прокурор підтримав клопотання про арешт майна.
Володілець майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд без його участі, клопотання підтримує частково, просить не позбавляти права користування транспортним засобом.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.
Слідчий суддя враховує, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.
З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за №0000099 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім того, з матеріалів долучених до клопотання, відповідно до протоколу огляду від 29.07.2022 року, встановлено, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 маються ознаки підроблення. В ході проведення огляду місця події транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року були вилучені до ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, є ОСОБА_9 .
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_8 від 01.08.2022 року, останній зазначає, що він в 2021 році придбав собі мотоцикл марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору. Разом з мотоциклом йому передали свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, продавець зазначив, що свідоцтво про реєстрацію є підробним.
У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Однак слід врахувати, що ч. 1 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Накладення арешту на майно є доцільним тільки в тому випадку, якщо це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження
Визнання транспортного засобу речовим доказом в даному кримінальному провадженні, само по собі, не може бути достатньою підставою для накладення арешту на це майно.
Окрім того, слідчий суддя вважає, що приєднані до клопотання докази не підтверджують, що транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом, спеціально виготовлений або пристосований для вчинення злочинів.
В порушення п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора не зазначено підстав та мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідного обґрунтування необхідності арешту транспортного засобу марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, в контексті внесеного в ЄРДР кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України.
Доводи прокурора, що накладення арешту на транспортний засіб необхідне для проведення експертиз, а також того, що вказане майно має ознаки речового доказу та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містять об`єктивних обставин з підтвердженням належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, є предметом чи знаряддям, а отже доказом в кримінальному провадженні за фактом підроблення документів, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
При оцінці доводів клопотання та прийнятті судового рішення, слідчий суддя враховує й те, що прокурор не надав будь-які докази про те, що на транспортному засобі наявні які-небудь сліди кримінального правопорушення.
Крім того, слідчий суддя враховує й те, що в матеріалах судового провадження відсутні дані про те, що органом досудового розслідування до Єдиного державного реєстру судових рішень вносились відомості за ознаками кримінальних правопорушень, що передбачають відповідальність за ст. 290 КК України.
Слід також зазначити, що накладення арешту на транспортний засіб у даному випадку може призвести до незаконного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що є неприпустимим.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного доводи клопотання про необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу для запобігання його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також те, що таке майно відповідає зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, слідчий суддя відхиляє як такі, що не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення й спростовуються матеріалами судового провадження. При цьому, суд враховує те, що в підтвердження вказаних доводів прокурор не посилається на які-небудь дані, які б свідчили про обґрунтованість таких доводів.
Тому, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, із викладених у клопотанні мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку із чим клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб задоволенню не підлягає.
Однак, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року, відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному кримінальному провадженню, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, могло зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, може мати місце підроблення вищевказаного документу, що з врахуванням можливої необхідності проведення експертиз, свідчить про необхідність накладення арешту на вказане майно.
Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя враховує, що відомості внесенні до ЄРДР за №0000099 від 30.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, тобто на теперішній час досудове розслідування перебуває на початковій стадії і для забезпечення доказів у кримінальному провадженні звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим в частині арешту майна на свідоцтво про реєстрацію, та потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, та завдань арешту майна, які передбачені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, і тому, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, вважаю за необхідне клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на вилучене майно, а саме на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року з метою забезпечення збереження речових доказів.
Аналізуючи матеріали провадження, приходжу до висновку, що слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Заборона користування, відчуження та розпорядження свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року, забезпечить збереження речових доказів та не призведе до їх приховування, знищення, псування, перетворення, відчуження.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і повинно бути негайно припинено, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя враховує те, що власник майна має право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, одразу ж, після зникнення підстав для його застосування.
З огляду на викладене, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності, з врахуванням думки володільця майна, викладеної в письмовій заяві, слідчий суддя вважає за необхідне у зв`язку з метою забезпечення збереження речових доказів та недопустимості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення зазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, накласти арешт на вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року, шляхом заборони осіб на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, у зв`язку з чим, клопотання прокурора в цій частині підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94, 98, 100, 132, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2022 року за №0000099 за ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду 29.07.2022 року, а саме: на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 25.05.2018 року, володільцем якого є ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права осіб на відчуження, розпорядження та користування вилученим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.
В іншій частині клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки KAWASAKI модель Z 1000, 2007 року випуску, р.н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, - відмовити
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.
Виконання ухвали доручити прокурору Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1