Справа № 297/838/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , який брав участь дистанційно в режимі відеоконференції, його захисника ОСОБА_7 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 28.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:
17 березня 2022 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 28.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Згідно обвинувального акту, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне переправлення осіб через державний кордон України за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 26.01.2022 року в невстановлений точний час, у невстановленому місці у Рахівському районі сів до автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », за кермом якого знаходилась ОСОБА_4 .. Після того, останні супроводжували раніше орендований нею автомобіль марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », безпосередньо до місця передачі нелегальних мігрантів неподалік гірськолижного курорту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В подальшому, цього ж дня близько 22 години з невстановленого на даний час транспортного засобу до автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » було поміщено чотирьох громадян Афганістану, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких з метою незаконного переправлення через державний кордон, водій автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », у супроводі ОСОБА_4 , яка рухалась на автомобілі марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », разом з ОСОБА_6 перевіз до м. Берегове, з метою вичікування слушного часу для переправлення вищевказаних чотирьох осіб Афганістану через кордон України до Угорщини.

Надалі, 27.01.2022 року близько 06 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 під`їхали до автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », в якому знаходилися вищезазначені нелегальні мігранти, де ОСОБА_4 одягнула останніх у камуфльований білий одяг, після чого в аналогічний одяг одягнувся ОСОБА_6 та останні, діючи за заздалегідь обумовленим планом, який полягав у тому, що ОСОБА_12 доправляє ОСОБА_6 в безпосередню близькість до державного кордону неподалік оздоровчо-рекреаційного комплексу «Косино» у Берегівському районі. Після чого водій автомобіля марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », доставляє нелегальних мігрантів до ОСОБА_6 , який з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, через поле мав перевести вказану групу до державного кордону України з Угорщиною та перетнути його. Близько 07 години на вказаних двох автомобілях вирушили з м. Берегове на реалізацію свого плану, однак приїхавши до оздоровчо-рекреаційного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » були викриті працівниками УСБУ в Закарпатській області, а ОСОБА_6 разом з нелегальними мігрантами був затриманий.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність: дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за частиною 2 статті 332 КК України, як сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

27 січня 2022 року старшим слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Обґрунтована підозра ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, в ході якого останнього затримано разом з нелегальними мігрантами та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1.Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Крім того, відносно останнього у рамках іншого кримінального провадження винесена ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також останній на час затримання був оголошений в розшук.

2.Незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких.

3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі ОСОБА_6 зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_6 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

18 березня 2022року ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання, а саме 23 березня 2022 року прокурор Берегівської окружної прокуратури подав до суду письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 діб без визначення застави, оскільки строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 28.03.2022 року. Так, на даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато і не завершено, а строк дії ухвали суду закінчується 28 березня 2022 року, при цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не відпали.

Своє клопотання прокурор мотивував тим, що обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та у разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 7 років.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 діб без визначення розміру застави з підстав зазначених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначивши, що в порядку ст. 89 КК України він є не судимим; ризики наведені прокурором необґрунтовані. Крім цього, пояснив, що у даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, всі свідки вже допитані, тому посилання прокурора про можливий вплив на останніх є необґрунтованими та безпідставними. При цьому, зазначив, що відносно нього в інших судах Закарпатської області на розгляді перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 КК України та ст. 345 КК України. Також, обвинувачений ОСОБА_6 просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні вважав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 необґрунтоване, прокурором не доведено наведені ризики, такі відсутні; згідно ст. 89 КК України обвинувачений ОСОБА_6 є не судимим. При цьому, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання.
Захисник ОСОБА_5 в підготовчому засіданні погодилась із позицією свого колеги.
Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 28.01.2022 року відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у 65 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161265,00 гривень, який діє до 28.03.2022 року 12:58 години.

Згідно даних вимоги про судимість ОСОБА_6 є не судимим.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще розпочато, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 втрачає силу 28.03.2022 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, ризик щодо переховування обвинуваченим ОСОБА_6 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирьома країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Крім того, із долученої до клопотання вимоги про судимість судом встановлено, що відносно ОСОБА_6 скеровано до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 КК України. Також, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував в розшуку та прийнято ухвалу щодо його затримання з метою приводу. Вказані обставини підтвердив і обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 також підтвердив, що відносно нього розглядається кримінальне провадження за ст. 115 КК України, що є більш тяжким злочином ніж за ст. 332 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України,слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та відносно нього розглядаються інші обвинувальні акти в різних місцевих судах Закарпатської області, серед яких за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, не слід визначати заставу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнані неконституційним, отже вказана ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Закарпатського апеляційного суду.

Керуючись ч. 1 ст. 177, 182, 183, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, тобто по 22 травня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_14