справа № 208/3869/22
№ провадження 1-кс/208/1000/22
УХВАЛА
Іменем України

19 серпня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження 0000617, відомості про яке 13.08.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -
встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним погодженим з прокурором клопотанням, просив накласти арешт на автомобіль марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивоване тим, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000617 від 13.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що до Кам`янського РУП надійшло повідомлення, що 12.08.2022 близько 16.00 невстановлена особа проводячи завантаження вугілля транспортним засобом фронтальним погрузчиком марки «DRESSTA L-534» н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи на території ТОВ «КОНТИНЕНТАЛЬ» за адресою: м. Кам`янське, Заводський район, вул. Тритузна 36, порушила правила безпеки під час виконання завантажувальних робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, що спричинило гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесні ушкодження, від яких останній загинув на місці події.

Під час проведення слідчим огляду місця події, у вказаному кримінальному провадженні тимчасово вилучено наступне майно:

- у період часу 12.08.2022 з 17.03 год. до 20.00 год. за адресою: м. Кам`янське, Заводський район, вул. Тритузна 36, де орендує територію ТОВ «Континенталь», оглянуто та вилучено транспортний засіб автомобіль марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Таким чином, за результатами проведеного 12.08.2022 року огляду місця події автомобіль марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське пр. Аношкіна, 7/42.

Вилучений автомобіль марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 , має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у наступному:

- для з`ясування істини у кримінальному провадженні, необхідно провести експертизу технічного стану транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу, автомобіля марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 .

На думку слідчого, вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, так як може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можуть містити інформацію стосовно особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.Підставами арешту є те, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення. Метою застосування арешту відносно вище наведеного майна є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, так як вищенаведене майно, яке має ознаки речових доказів, має бути в подальшому досліджені, що є важливим для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, по кримінальному провадженню необхідно призначити по вилученому майну комп`ютерно - технічну експертизу. Повернення володільцю (користувачу) вищевказаного майна може мати наслідком його приховування, знищення, пошкодження псування, перетворення чи відчуження та у будь-якому випадку позбавить сторону обвинувачення можливості отримати докази, які б вказували на наявність чи відсутність у діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 361 ч. 1 КК України. За наведених обставин метою застосування арешту вищенаведеного майна є збереження речових доказів.
У судовому засіданні слідча на задоволенні клопотання наполягала, посилаючись на підстави, викладені в ньому.
В судове засідання прокурор, будучи належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду не прибув, заяв та клопотань не подавав.
Слідчий суддя, вислухавши слідчу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 30.11.2020р., постанова про визнання речових доказів від 01.12.2020р., наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
П. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що предмет клопотання системний блок та флеш-карта, мають ознаки предмету злочину та є наявним ризик їх знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого є обгрунтованим.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована : АДРЕСА_1 . Заборонити особам, у володінні, користуванні яких знаходиться автомобіль марки КАМАЗ 5511, р.н. НОМЕР_1 , відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу, який вилучено в ході огляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1