Провадження № 1-кс/761/7367/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 011 75 від 21.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ :
Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотання у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 011 75 від 21.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки «NISSAN» 2014 року випуску, кузов НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 ..

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що СВ Шевченківського УП ГУНІІ у м. Києві під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001175 від 21 травня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 20.05.2022 на адресу Шевченківського УПГУНП у м. Києві надійшла заява представника засновника ТОВ «Автоінвест трейд», ТОВ «Автоінвест Одеса», ТОВ «Глобалавтоінвест», який повідомив що для виробничої діяльності вказаних підприємств було придбано ряд транспортних засобів, які в подальшому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи законного права та підстав, з використанням підроблених документів, перереєстрував вказані авто на третіх осіб без відома засновника та присвоїв кошти від їх продажу.

Крім того встановлено, що ОСОБА_6 з використанням підроблених документів перереєстровано на інших осіб ряд транспортних засобів в тому числі автомобіль марки «NISSAN» 2014 року випуску, кузов НОМЕР_1 .

З метою встановлення обставин даного кримінального правопорушення, вартості реалізованого майна, його попереднього власника, 08.07.2022 здійснено тимчасовий доступ до оригіналів документів, які стали підставою для перереєстрації та купівлі-продажу транспортного засобу: NISSAN QASHQAI, 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , які перебували у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

21.05.2022 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання речовим доказом т/з NISSAN QASHQAI, 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речового доказу, прокурор просив накласти арешт на т/з NISSAN QASHQAI, 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Представник власника майна адвоката ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно. Наголошував, що власник вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 в законний спосіб набула право власності на вказаний автомобіль, а тому відсутні підстави для обмеження користування майном закон ним набувачем.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Так, встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУНІІ у м. Києві під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001175 від 21 травня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України..

В межах даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортного засобу: NISSAN QASHQAI, 2014 року випуску із забороною розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту прокурор вказує, що вказані об`єкти нерухомого майна є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зазначене майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим посилання прокурора на ту обставину, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а відтак наявність правової підстави для арешту майна, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та немотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму закону.

При цьому, не зважаючи на те, що надані матеріали провадження містять постанову органу досудового розслідування про визнання вказаного у клопотанні майна речовим доказом у кримінальному провадженні, як вважає слідчий суддя, прокурором під час розгляду справи належним чином не доведено відповідність транспортного засобу зазначеним у статті 98 КПК України. Вказане процесуальне рішення органу досудового розслідування є передчасним, належним чином необґрунтованим та немотивованим, винесеним без належного врахування обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Крім того, є сумнівним посилання прокурора щодо наявності ризику відчуження вказаного майна, з огляду на відсутність відповідних даних що майно на яке прокурор просить накласти арешт перебуває у власності не добросовісного набувача. При цьому будь-яких відомостей щодо можливого вчинення дій про зміну власника чи відчуження майна матеріали клопотання не містить.

Відповідно до вимог закону, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в тому числі і арешт майна, має неухильно дотримуватися вимог закону.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання прокурора.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб марки «NISSAN» 2014 року випуску, кузов НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , що був вилучений 09.07.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 01.08.2022.

Слідчий суддя: