Справа № 932/3238/20
Провадження № 1-кс/932/1298/21
УХВАЛА
Іменем України

09 квітня 2022 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому останній просить скасувати арешт, накладений на майно, а саме гвинтівку I. J Anschutz Uim Germany 1461067 з магазином та набоями.
В обґрунтування клопотання вказує, що Дніпровським ВП ГУ НП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000209 від 15.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
06.04.2022 року Бабушкінським районним судом м .Дніпропетровська винесено ухвалу по справі № 932/3440/20 ( провадження № 1-кс/932/1788/20), якою накладено арешт на майно, а саме гвинтівку I. J Anschutz Uim Germany 1461067 з магазином, в якому знаходились 9 набоїв та 1 набій в рушниці. Заявник зазначає, що дана гвинтівка належить йому на праві дозволу на носіння та зберігання як власника нарізної мисливської вогнепальної зброї. Вказана гвинтівка марки Anschutz була викрадена у нього невстановленими особами за місцем мешкання 25.11.2019 року за адресою: м. Дніпро, Самарський район, с/т «Локомотив». Окрім того, зазначає, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадження № 0000209 від 15.02.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, його не було повідомлено належним чином про розгляд вказаного клопотання, як володільця майна. В своєму клопотання заявник зазначає, що в рамках вищевказаного кримінального провадження до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області скеровано обвинувальний акт відносно Ракітянського Д та ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому вважає що майно, на яке накладено арешт, а саме гвинтівку I. J Anschutz Uim Germany 1461067 з магазином та набоями слід повернути заявнику, як законному власнику, скасувавши ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.04.2022 року про арешт майна.
В судовому засіданні власник майна підтримав своє клопотання, просив повернути йому майно, на яке накладено арешт.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.
Слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка сторони обвинувачення не перешкоджає розгляду клопотання, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду клопотання по суті.
Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В силу вимог ч. 1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, до повноважень слідчого судді віднесено вирішення питання про скасування арешту майна під час досудового розслідування.
З матеріалів клопотання вбачається, що 06.05.2020 року вих. №04/34-2018 вих-20 до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Дніпропетровською місцевою прокуратурою №3 направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000209 від 15.02.2022 року у зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 1 ст.263, ч.3 ст.185 КК України, який зареєстровано в суді 07.05.2020 року за № 5578/20.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Оскільки досудове розслідування закінчено та обвинувальний акт передано до суду розгляд зазначеного питання не входить до повноважень слідчого судді.
Слідчий суддя відзначає, що арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження.
Після припинення кримінального провадження арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.
Таким чином, оскільки слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав та інтересів всіх осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, проте після закриття кримінального провадження втрачається сам предмет такого контролю, що зумовлює неможливість вирішення питання про скасування арешту, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання.
Питання щодо скасування арешту може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7