ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2022 року за № 0000282 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.07.2022 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:
ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що 15.06.2022 року на території України діє воєнний стан, який впроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ; та який продовжено відповідним Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263- IX, 15.06.2022 року в період часу з 14:57 годин до 15:16 годин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «РУШ», з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в магазині торгівельної мережі ТОВ «РУШ» по АДРЕСА_3 , переконавшись, що його дії не будуть помічені персоналом та відвідувачами магазину, підійшов до торгової полиці з побутовою хімією, взяв з неї один флакон крему для чищення «СІF» ємністю 750 мл., вартістю 76,90 грн. за одиницю, один флакон концентрованого кондиціонеру для білизни «Lenor», ємністю 1080 мл., вартістю 95,90 грн. за одиницю, дві туби зубної пасти «Blend-a-Med», ємністю 100 мл., вартістю 52,90 грн. за одиницю, на загальну суму 105,80 грн., 2 (дві) упаковки твердого туалетного блока «Bref кольорова вода», вагою 50 г. кожна, вартістю 87,90 грн. за одиницю, на загальну суму 175,80 грн.

Далі ОСОБА_5 прослідував до торгових полиць з дрібними предметами одягу, звідки взяв 3 (три) пари жіночих шкарпеток «Аміга», Р.25, вартістю 32,99 грн. за одиницю, на загальну суму 98,97 грн., 4 (чотири) пари жіночих шкарпеток «Аміга», Р.23, вартістю 32,99 грн. за одиницю, на загальну суму 131,96 грн., а всього на загальну суму 685,33 грн., які помістив до рюкзака білого кольору.

Заволодівши зазначеним майном, о 15:16 годин 15.06.2022 року ОСОБА_5 з місця скоєння злочину скрився, обернувши вкрадене на свою користь та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність. При цьому, цивільний позов потерпілої юридичної особи обвинувачений не визнав, зазначивши, що він добровільно відшкодував шкоду завдану ТОВ «РУШ» у повному обсязі, в підтвердження чого надав розписку представника потерпілої особи.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «РУШ» будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, представник потерпілої юридичної особи звернувся до суду із заявою про здійснення судового провадження за його відсутності, в заяві зазначивши, що матеріальна шкода обвинуваченим відшкодована у повному обсязі і, претензії до обвинуваченого матеріального характеру відсутні.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , доказів, що стосуються особи обвинуваченого та документів, що підтверджують процесуальні витрати і заходи забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 дав суду показання, що дійсно він завідома знаючи, що на території України введено воєнний стан, 15.06.2022 року в період часу з 14:57 годин до 15:16 годин, перебував в магазині торгівельної мережі ТОВ «РУШ» по вул. Садова,2, в м.Одеса, з метою особистого збагачення, таємно викрав з полиць магазину побутову хімію та предмети одягу, перелік яких та вартість вірно вказані в обвинувальному акті, з якими вийшов з магазину. Після чого викрадене майно він продав, а гроші витратив на продукти харчування для сім`ї.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, раніше судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину щодо добровільного відшкодування завданого збитку та його щире каяття, дані про особу винного, який має постійні місце реєстрації та проживання, одружений та має на утриманні одну малолітню дитину, хоча не офіційно, але працевлаштований, отже має законний заробіток. Суд також враховує те, що обвинувачений заявив суду, що зробив для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, строк якого, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, має бути встановлений максимальний.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_5 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Водночас суд враховує, ОСОБА_5 11.07.2022 року засуджений Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, але злочин у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винним у даному кримінальному провадженні, скоєний ним до ухвалення попереднього вироку, який в силу положень ч. 4 ст. 70 КК України має виконуватись окремо. Такого висновку суд приходить з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВС України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 27 березня 2018 року (справа № 754/2749/17; провадження № 51- 717 км18) зробив висновок щодо застосування норми ч.4 ст.70 КК України, згідно якого коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2022 року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, слід виконувати самостійно.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП № 1 ОСОБА_6 , суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази: CD-R диск VIDEX 700 MB/80min 32X, з текстовим надписом «Видео Ева.Садова,2,15.06.2022», на якому міститься записи з камер відеоспостережень приміщення магазину «EVA»ТОВ «РУШ», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова,2, слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою юридичною особою цивільний позов суд, керуючись положеннями ст.ст.127-129 КПК України, вважає, що він задоволенню не підлягає з огляду на те, що завдана злочином шкода відшкодована в повному обсязі, що підтверджено наданою обвинуваченим суду розпискою, яка написана власноруч представником потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 та заявою останнього, яка подана до суду.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року, виконувати самостійно.

Речові докази по справі:

- CD-R диск VIDEX 700 MB/80min 32X, з текстовим надписом «Видео Ева.Садова,2,15.06.2022», залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

В задоволенні цивільного позову ТОВ «РУШ» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 шкоди, завданої злочином, відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

06.09.2022

Єдиний унікальний номер справи: №522/8146/22
Номер провадження № 1-кп/ 522/1959/22
Головуючий суддя ОСОБА_1