Справа № 932/3676/22
Провадження № 1-кс/932/1877/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тертер, Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 . За змістом прохальної частини клопотання, сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та не визначати підозрюваному заставу.

Клопотання обґрунтоване такими обставинами.

Так, органом досудового розслідування слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001088 від 06.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В ході розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами, виник спільний злочинний умисел, спрямований на здійснення вимоги передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства, за попередньою змовою групою осіб. В якості об`єкта свого злочинного посягання ОСОБА_4 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами, обрав ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами у невстановлений слідством час прибув до школи №73 по вул. Гетьмана Петра Дорошенка, буд. 3 у м. Дніпро.

У подальшому, ОСОБА_4 , спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами, реалізуючи свій спільний злочинний умисел до кінця, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_7 з погрозою насильства. Так, 30.05.2022 приблизно о 17 годині 00 хвилин останні підійшли до потерпілого ОСОБА_7 та з метою подолання опору потерпілого заштовхали його у автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , де пред`явили останньому вимогу стосовно передачі на їх користь грошових коштів у розмірі 7500 гривень, на що потерпілий відповів відмовою, у результаті чого ОСОБА_4 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами з метою психологічного впливу відвезли потерпілого ОСОБА_7 у невідомому йому напрямку у бік району «Кодаки» у м. Дніпро (встановити більш точне місце на даний час не надалось за можливе). В подальшому, перебуваючи на ділянці місцевості в районі «Кадаки» у м. Дніпро, ОСОБА_4 з метою психологічного примусу, утримував в руках електрошокер, таким чином висловив потерпілому погрозу насильства, у разі невиконання пред`явлених ним вимог.

Далі, ОСОБА_4 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_7 , із погрозою насильства, діючи за попередньою змовою групою осіб, призначив потерпілому зустріч для передання грошових коштів у розмірі 7500 гривень на 08.07.2022 о 16:00 годині біля будинку 19 по просп. Пушкіна у м. Дніпро, на що потерпілий, хвилюючись за своє життя та здоров`я, був вимушений погодитись. У подальшому, зустрівшись з потерпілим ОСОБА_4 08.07.2022 приблизно о 16 годині 00 хвилин біля будинку № 19 по просп. Пушкіна у м. Дніпро, ОСОБА_4 , повторно висловив потерпілому вимогу стосовно передачі на його користь грошових коштів у розмірі 5 000 гривень (які були при ньому), на що потерпілий ОСОБА_7 погодився та передав вказані грошові кошти.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, а саме вимога передачі майна

потерпілого з погрозою насилля, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у період військового стану.

08.07.2022 року гр. ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України і того ж дня повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий у клопотанні вказує, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності.

Таким чином, на думку слідчого, виникають достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що ніякого злочину відносно потерпілого не вчиняв. Потерпілий винен його друзям грошові кошти, які зайняв у борг. Крім того, потерпілий ОСОБА_7 реєструється на різних сайтах від імені дівчат та обманює простих українців та військовослужбовців, виманюючи у них гроші. Вони з потерпілим дійсно їздили на автомобілі, однак він особисто його не бив та ніяких коштів не вимагав, і не отримував. Навпаки, коли його друзі намагались образити потерпілого, він заступився за нього. Вважає, що в його діях немає складу злочину. Просить врахувати його особу та особисті характеристики, і застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема, «цілодобовий» домашній арешт.

Захисник підозрюваного вказав, що підозра необгрунтована, оскільки його підзахисний є порядною людиною і не вчиняв злочину, лише мав намір перевиховати потерпілого. Просить врахувати наявність у підозрюваного хвороби, а також наявність міцних соціальних зв`язків у останнього, оскільки він має постійне місце проживання, родину, позитивні характеристики з місця проживання, тому захисник вважає доцільним застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до клопотання докази та здійснивши їх належну оцінку, слідчий суддя дійшов такого висновку.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

З наданих слідством матеріалів убачається, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001088 від 06.07.2022 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у гр. ОСОБА_4 спільно з іншими невстановленими учасниками виник злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_7 з погрозою застосування насильства. У невстановлений слідством час та місці гр. ОСОБА_4 з іншими співучасниками, із погрозою застосування насильства, діючи за попередньою змовою групою осіб, призначив потерпілому зустріч для передання грошових коштів. Зустрівшись з потерпілим ОСОБА_4 08.07.2022 приблизно о 16 годині 00 хвилин біля будинку № 19 по просп. Пушкіна у м. Дніпро, повторно висловив потерпілому вимогу стосовно передачі на його користь грошових коштів у розмірі 5 000 гривень (які були при ньому), на що потерпілий ОСОБА_7 погодився та передав вказані грошові кошти.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, вчинене в умовах воєнного стану.

Досліджуючи обґрунтованість підозри слідчий суддя констатує, що причетність ОСОБА_4 до інкримінованого злочину підтверджується протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 06 липня 2022 року, де ОСОБА_7 вказує, що ОСОБА_4 відкрито вимагав у нього грошові кошти та примушував працювати на нього. Якщо потерпілий не виконає вимоги ОСОБА_4 , останній погрожував йому, і ці погрози ОСОБА_7 сприймав як реальні.

З протоколу огляду предмета (мобільного телефону потерпілого) від 06.07.2022 року, вбачається, що у особистій переписці в месенджері «Телеграм» між потерпілим та абонентом « ОСОБА_8 », ОСОБА_9 , висловлені погрози потерпілому та вимога про передання грошових коштів (а.с. 37). Абонент «Хаба» ідентифікований слідством як гр. ОСОБА_4 НОМЕР_2 .

Згідно протоколу огляду предмета від 08.07.2022 року, у телефоні потерпілого міститься аналогічна переписка, зі змісту якої прослідковуються погрози ОСОБА_7 від ОСОБА_4 (а.с. 47).

Протоколом додаткового допиту неповнолітнього потерпілого від 08 липня 2022 року підтверджується, що 08 липня 2022 року приблизно о 15:00 потерпілий сів до автомобіля «Toyota RAV4» та передав грошові кошти у розмірі 5000 грн. невстановленому ОСОБА_10 , який передав їх ОСОБА_11 (а.с. 39).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 від 06.07.2022 року, потерпілий впізнав особу № 4, яка вимагала у нього грошові кошти. Під № 4 зображений гр. ОСОБА_4 .

Обґрунтованість підозри підтверджується також іншими доказами, зокрема протоколом огляду відеозапису системи «Безпечне місто» від 07.07.2022 року, протоколом обшуку від 08.07.2022 року, протоколом затримання, повідомленням про підозру та іншими доказами у сукупності. Також слідством проводились негласні слідчі дії відносно можливих фігурантів даного злочину.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи на цій стадії кримінального провадження, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка сформована в тому числі із багатьох справ проти України, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З урахуванням досліджених матеріалів, та обставин, які були встановлені в судовому засіданні, приходжу до висновку, що слідством зібрано достатньо доказів, які на даній стадії досудового розслідування можуть свідчити про те, гр. ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а тому підозра визнається обґрунтованою.

Вирішуючи питання про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів вчинення ним даного злочину, невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (справа «Латальє проти Франції», п. 51; за скаргою № 5522/04 від «20» січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від «20» травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Прокурор вказує, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, максимальне покарання за яке може становити 12 років з конфіскацією майна. Проте прокурором не враховано, що підозрюваний раніше не судимий, тобто вперше притягується до відповідальності. Характеризується позитивно, має родину та постійне місце проживання. Протягом слідства він може змінити свою позицію та визнати провину, тобто суд при призначенні покарання не призначить максимальний термін покарання, оскільки особа раніше не судима. А за наявності кількох обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують суспільну небезпеки діяння, суд матиме повне право застосувати положення ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу виключно максимальним терміном покарання в даному випадку не є виправданим, оскільки ризик переховування підозрюваного істотно зменшується, бо він розуміє, що за вчинений злочин він зможе отримати мінімальний термін покарання.

Також, слідчий суддя враховує, що підозра, хоча й визнана обґрунтованою, проте у слідства попереду ще багато роботи, оскільки ця категорія злочинів складна з точки зору доказування. І враховуючи поведінку учасників провадження, позицію потерпілого, відсутність достатніх доказів, окрім показань самого потерпілого, слідчий суддя вважає, що потерпілий може як відмовитись від своїх показань так і відмовитись від претензій до гр. ОСОБА_4 , що призведе до того, що кримінальне провадження може бути закрито. Тобто перспектива розслідування цього кримінального провадження викликає сумніви у слідчого судді, тому немає необхідності тримати підозрюваного в слідчому ізоляторі.

З приводу ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаю його недоведеним, оскільки слідством не надано доказів, що підозрюваний мав намір або буде намагатись впливати на потерпілого. Ризик не може носити характер припущення чи бути абстрактним. Однак за весь час досудового розслідування не було здобуто інформації про те, що підозрюваний якимось чином намагається впливати на потерпілого. Тим більше потерпілий періодично виїжджає за кордон, тому вплив на нього є ускладненим. Також в матеріалах клопотання відсутні заяви та повідомлення потерпілого, що будь-хто із підозрюваних чи їх найближчого оточення намагається вплинути на ОСОБА_7 з метою зміни своїх показань. Тому цей ризик не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду даного клопотання.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити, що підозрюваний раніше не судимий, має вищу освіту, працює неофіційно, тому продовжувати кримінально-протиправну діяльність у нього немає ніякого сенсу. На фоні притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваний зробив відповідні висновки та розуміє негативні наслідки можливого засудження, тому ризик вчинення нового злочину не підтверджується. Сам по собі факт відсутності офіційного працевлаштування у ОСОБА_4 , не є безумовним доказом того, що останній буде вчиняти нові корисливі злочину. Отже, цей ризик також не є доведеним.

При обранні виду запобіжного заходу слідчий суддя повинен виходити з того, що такий запобіжний захід має бути достатнім для запобігання всім доведеним ризикам, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується виключно, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурором доведений лише ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Запобігання цьому ризику можливо також і в умовах запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Тобто прокурор не довів беззаперечно, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатний утримувати підозрюваного від втечі (переховування), оскільки більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (цілодобово) також повністю поглинає цей ризик.

Разом із тим, застосування запобіжного заходу повинно супроводжуватись не лише оцінкою ризиків та наявністю обґрунтованої підозри, а й дослідженням особи підозрюваного (ст. 178 КПК України). При визначенні виду запобіжного заходу слідчим суддею враховано, що ОСОБА_4 має вищу освіту, має зареєстроване та фактичне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, має родину (батьків), з якими проживає, раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, тому приходжу до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , в даному випадку, буде надмірним.

На підставі вищезазначеного, доходжу висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Також на підозрюваного слід покласти певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які додатково можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема, заборонити ОСОБА_4 спілкуватись будь-яким способом з потерпілим, в тому числі й шляхом електронних повідомлень; носити електронний засіб контролю.

Таким чином, оскільки підстав для застосування виняткового запобіжного заходу не встановлено, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та на підставі ч. 3 ст. 176 КПК України вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_4 залишати своє житло цілодобово. Одночасно з цим слід покласти на підозрюваного зобов`язання по виконанню процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 193, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

-прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

-не залишати місце проживання цілодобово;

-у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;

-не відлучатися з м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора, чи суду;

-не спілкуватися зі свідками, окрім випадків проведення спільних слідчих дій, не спілкуватися із потерпілим, в тому числі будь-якими засобами електронного зв`язку;

-носити електронний засіб контролю.

Підозрюваного звільнити з під варти та негайно доставити у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 для виконання запобіжного заходу.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного для контролю.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даної ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 05.09.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12