ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/458/22 Справа № 708/290/22 Категорія: ч.2 ст. 345 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000327 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима,

засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, до покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов`язання

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 14.02.2022 о 16-30 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що перед нею знаходиться працівник поліції, одягнений у формений однострій чорного кольору із розпізнавальними знаками, а саме поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, який відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, та виконував службовий обов`язок згідно графіку несення добових нарядів, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ОСОБА_9 своїх службових обов`язків, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нанесла останньому шість ударів кулаками правої та лівої руки в область голови та обличчя, в результаті чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, раною м`яких тканин голови, що згідно висновку експерта № 02-01/137 від 07.04.2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_7 , просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити призначене покарання до штрафу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 призначено найтяжчий вид покарання, який передбачає санкція даної статті позбавлення волі.

Обґрунтовуючи рішення про неможливість призначення покарання у виді штрафу суд першої інстанції послався на те, що обвинувачена перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має власних джерел доходу. Разом з цим в судовому засіданні сторона захисту просила призначити покарання із застосуванням положень ст.. 69 КК України, у виді штрафу з зазначенням про платоспроможність ОСОБА_7 ..

Також судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки вказав лише одну обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття ОСОБА_7 , за наявності ряду обставин: відшкодування шкоди потерпілому, потерпіла сторона пробачила вчинок ОСОБА_10 і на момент закінчення справи не мала жодних претензій і не бажала карати винну особу, які є пом`якшуючими покарання обставинами, не були враховані судом при призначенні покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

В ч.2 ст. 50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, дані досудової доповіді органу пробації про середній ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства; суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та обґрунтовано призначив обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України у виді одного року позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, зазначених в ст.76 КК України.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді одного року позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та призначення покарання обвинуваченій у виді штрафу.

Разом з тим питання про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та переходом до більш м`якого виду покарання у виді штрафу вирішувалося судом першої інстанції. Так місцевий суд дійшов висновку, що таке покарання не буде пропорційним і співмірним та може мати для обвинуваченої надмірний тягар з огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_7 з 18.08.2020 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є матір`ю двох малолітніх дітей і не має власних джерел доходу.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_7 пояснила, що дійсно вона не має власного джерела доходу, а її чоловік працює не офіційно.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про неможливість призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із застосовуванням ст. 69 КК України у виді штрафу є правильним, протилежного не наведено в апеляційній скарзі захисника та не встановлено під час апеляційного розгляду.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки в якості пом`якшуючих покарання обставин не враховано відшкодування шкоди потерпілому, відсутність претензій з боку потерпілого, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Статтею 66 КК України визначено перелік обставин, які можуть бути визнані судом пом`якшуючими покарання обставинами, тобто це право, а не обов`язок суду.

Судом першої інстанції, зазначені обставини, не визнані пом`якшуючими покарання обвинуваченій обставинами, однак були враховані судом при призначенні покарання ОСОБА_7 , що не суперечить вимогам ст. 66 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстави для його зміни та призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, як про це просить захисник в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді