1Справа № 335/3563/22 1-кс/335/1614/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000675 від 26.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Орджонікідзевського районного суду із вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
В провадженні слідчого відділення ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000675 що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 26 червня 2022 року до відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення, про те, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 зберігає предмети схожі на гранати у кількості двох штук та предмети схожі на магазини з набоями. (ЄО № 11254 від 26.06.2022).
26 червня 2022 року вказане повідомлення зареєстровано до ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області) за № 11254.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де може зберігати зброю, боєприпаси та вибухонебезпечні речовини.
Таким чином у органу досудового розслідування є об`єктивні причини підозрювати, що в квартирі АДРЕСА_2 , можуть знаходитись зброя, боєприпаси та вибухонебезпечні речовини.
З метою встановлення істини по справі та встановлення всіх обставин події, що трапилася, і збереження всіх необхідних речових доказів, слідчим СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , було прийнято рішення про проведення слідчої дії обшуку квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що затримка в його проведенні може призвести до втрати речових доказів та предметів кримінального правопорушення.
26 червня 2022 року слідчим СВ відділу поліції Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_6 в період часу з 04:34 по 05:09, з метою вилучення об`єктів які мають значення у кримінальному провадженні та несуть доказове значення, було проведено слідчу дію обшуку квартири АДРЕСА_2 .
Так в ході проведення огляду, було виявлено та в подальшому вилучено: корпус гранати Ф1 та корпус гранати РГД5, упаковано в спец. пакет SUD1108130; два підривачі типу УЗРГМ, упаковано в спец. пакет SUD1108129; 90 набоїв калібру 5,45, упаковано до спец. пакету №4342387; три магазини, упаковано до спец. пакету №4342372.
Слідчий, посилаючись на те, що зазначені в клопотанні речі та документи мають доказове значення для доведення обставин, що підлягають доказуванню у ході досудового розслідування, у зв`язку із чим необхідно забезпечити їх збереження, просив клопотання задовольнити та накласти арешт на вищевказане майно.
Слідчий підтримав клопотання про арешт майна, надавши відповідну заяву.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно до вимог ч.1,2 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно з до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
На підставі вимог п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділенням ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено 26.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000675, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В рамках даного кримінального провадження за №0000675, слідчим, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, без ухвали слідчого судді, 26.06.2022 у період часу з 04 год. 34 хв. по 05 год. 09 хв. проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено предмети відповідно до переліку, зазначеного у клопотанні.
Допустимим є доказ, отриманий в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством (ст. 87 КПК України).
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2022 в задоволенні клопотання слідчого, поданого в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, про надання дозволу на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 було відмовлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, який проведено без ухвали слідчого судді, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на який посилається слідчий у своєму клопотанні як на підставу для арешту майна, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а за ч. 3 ст. 170 КПК України, в даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу).
В матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що відносно вилученого майна, яке зберігалося за місцем вилучення, існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України за яким здійснюється досудового розслідування, і яке може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи, що майно, про яке йдеться у клопотанні, було вилучено під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на який не було отримано дозволу у встановленому порядку, а слідчим жодним належним доказом не доведено правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні за ст.204 КК України, а майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вилучене під час обшуку в розумінні ст. 98 КПК України не є речовим доказом, оскільки отримано внаслідок істотного порушення вимог ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, а тому воно не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий не довів, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні і що на теперішній час існують обґрунтовані підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно.
З огляду на вищезазначене слідчий суддя вважає, що слідчим не було доведено наявність законних підстав необхідних для накладення арешту на майно вилучене під час обшуку, а тому у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно під час обшуку 26.06.2022 слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.
Копію ухвали, після проголошення негайно вручити слідчому, прокуророві.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 3 ст. 169 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді

Повний текст ухвали виготовлено 27.06.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1