Справа №639/945/22
Провадження №1-кп/639/249/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000549 від 19.09.2021 р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого за цивільно-правовим договором, одруженого (зі слів), має на утриманні неповнолітню дитину (зі слів), судимого:

27.08.2003 Московським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2, 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

08.11.2005 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 06.11.2008 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 7 місяців 1 день;

22.06.2009 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;

19.09.2014 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі;

07.10.2014 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;

15.10.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

21.10.2014 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

26.05.2015 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 10.06.2019 р. за відбуттям покарання,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 09 вересня 2021 року приблизно о 19-08 год., знаходячись неподалік від відділення «Нової пошти» № 107, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 117, став ініціатором конфлікту на грунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше йому незнайомим ОСОБА_4 .

Саме в той час ОСОБА_6 вирішив спричинити ОСОБА_4 тілесні ушкодження будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 спочатку наблизився до ОСОБА_4 , обійшовши його збоку, а потім, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проявляючи надмірну агресію, умисно, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, переклавши з лівої руки в праву невстановлений в ході досудового розслідування предмет, наніс потерпілому ОСОБА_4 приблизно 5 ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя та голови.

Після цього ОСОБА_6 , вважаючи виконаними до кінця усі дії щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , припинив свої протиправні дії.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 забійну рану та синець на голові. За ступенем тяжкості забійна рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня), синець викликав незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цією обставиною відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку за ч. 2 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі, зазначив про каяття у вчиненому, повністю підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що 9 вересня 2021 року він перебував на відділенні «Нової пошти» на вул. Полтавський шлях в м. Харкові. Біля 19-00 год. він стояв у черзі. Вийшов на вулицю. Побачив чоловіка, який, проходячи повз нього, відштовхнув його та зайняв місце в черзі, на зауваження обвинуваченого не реагував. Обвинувачений зайшов за ним та став поруч у сусідню чергу. Потерпілий весь час перебування у відділенні по-хамськи висловлювався в адрес обвинуваченого, а потім запропонував піти поговорити на вулицю. Обидва учасники конфлікту висловлювалися нецензурною лайкою. Обвинувачений, будучи обурений поведінкою потерпілого, вийшов на вулицю та почав чекати потерпілого. Коли він вийшов через невеликий час, вони разом відійшли, щоб поспілкуватися, завернули за ріг, де розташовувався ринок. Оскільки потерпілий є значно фізично міцнішим, побоюючись, що йому буде завдана шкода, ОСОБА_6 вирішив завдати йому удари першим, щоб випередити аналогічні дії потерпілого, останній був налаштований агресивно. При цьому він діяв на емоціях. Завдавши не більше п`яти ударів потерпілому кулаком правої руки в область голови, обвинувачений сказав йому, щоб він більше такого не робив, та пішов у своїх справах. Обвинувачений не пам`ятає, щоб брав в руку, якою наносив удари, будь-який предмет. Він щось складав або поправляв у сумці, яка була у нього на плечі, можливо, щось і перебувало у нього в руці. Чи були у потерпілого окуляри також не пам`ятає. Після першого удару потерпілий відхилився до стінки та став закривати руками обличчя, відходив від обвинуваченого. Будь-які особи до конфлікту не втручалися. Ініціатором конфлікту був потерпілий, який особисто запропонував вийти розібратися. Якби він цього не робив, ОСОБА_6 пішов би у своїх справах, у нього не було наміру завдавати шкоди потерпілому, поки він не запропонував поспілкуватися. Банківської карти в руках у потерпілого він не бачив та не висловлював вимог щодо її надання. Крові або тілесних ушкоджень на потерпілому також не бачив. Спілкування на вулиці тривало біля п`яти хвилин. У нього були наміри примиритися з потерпілим на стадії дізнання, але останній не йшов на контакт.

Також пояснив, що частково визнає заявлений потерпілим цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 1200 гривень, в іншій частині вважає його необгрунтованим.

В судових дебатах обвинувачений приніс потерпілому свої вибачення.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 9 вересня 2021 року він приїхав на власному автомобілі до відділення «Нової пошти» № 107 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові, припаркувавши автомобіль на Полтавському провулку. Зайшовши до відділення, він закрив двері, після чого до відділення зайшов обвинувачений, який без будь-яких пояснень почав смикати його за футболку, на що потерпілий став питати, що сталося, робив потерпілому зауваження, після чого обвинувачений почав ображати його нецензурною лайкою. При цьому в приміщенні знаходилися інші громадяни. Від обвинуваченого він чув запах алкоголю. Обвинувачений відштовхнув потерпілого та зайняв його місце у оператора. Потерпілий зайняв місце у іншого оператора. За послуги пошти він розрахувався картою та впевнений, що потерпілий бачив, який пін-код він вводить. Повертаючись до свого авто через ринок «Аракс», потерпілий помітив, що обвинувачений раптово випередив його на два кроки, переклав з лівою руки до правої якийсь предмет та почав наносити йому удари руками, при цьому нецензурно виражався та вимагав надати банківську карту. До цього після виходу з приміщення пошти він не бачив ОСОБА_6 . Після отримання ударів у нього розбилися окуляри, текла кров з рани, він побіг від нападника, який продовжував його принижувати, після чого пішов в напрямку станції метро. В подальшому потерпілий доїхав додому, звідки був доставлений до лікарні, де йому зробили ушивання рани. Того ж дня біля 21-00 год. він звернувся до поліції. На думку потерпілого, зовнішній вигляд обвинуваченого та його поведінка давали можливість зробити висновок про антисоціальний характер його життя.

Потерпілий вважає, що обвинувачений мав намір пограбувати його, а в сукупності з усіма аспектами його поведінки вчинив хуліганські дії, а тому просив перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч. 4 ст. 296 КК України, з врахуванням того, що, на його думку, в руці ОСОБА_6 перебував якийсь предмет, яким він і наносив йому удари.

Медикаментозне лікування нанесених тілесних ушкоджень він проводив самостійно, маючи медичний фах та досвід, самостійно обирав медичні препарати, з врахуванням рекомендацій лікаря, який приймав його після нанесення ушкоджень.

Поданий цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_7 в ході допиту в судовому засіданні пояснила, що на час подій зустрічалася з обвинуваченим, зараз вони мешкають по сусідству. Очевидцем зазначених подій вона не була. 19 січня 2022 року дізналася про обставини події від співробітників поліції. Їй було продемонстроване відео, на якому вона впізнала ОСОБА_6 . До цього ОСОБА_6 , у вересні 2021 року, в вечірній час доби розповідав їй, що у нього виник конфлікт з іншим чоловіком у відділенні «Нової пошти», який потім продовжився після виходу з відділення, проте не конкретизував події, лише повідомив, що всі живі. На пошту він носив для відправлення поштові відправлення, які вона особисто створила та попросила ОСОБА_6 їх відправити.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, показань потерпілого та свідка його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні:

рапортом ст. інспектора ВП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про отримання повідомлення від 09.09.2021 про доставку о 19-59 год. 09.09.2021 р. з адреси: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 115 до медичної установи бригадою СМП громадянина ОСОБА_4 з діагнозом: забійна рана тім`яної ділянки праворучч, згідно пояснень 09.09.2021 близько 19 год. побив невідомий (к.п., а.с. 8);

заявою ОСОБА_4 від 09.09.2021 про прийняття заходів до особи, яка о 18-55 год. 09.09.2021 р. біля ринку «Аракс» нанесла йому удар по голові та зникла (к/п, а.с. 9);

заявою ОСОБА_4 від 15.09.2021 р. про кримінальне правопорушення (к/п, а.с. 13);

висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 10.09.2021, відповідно до якого у ОСОБА_4 маються: забійна рана та синець на голові, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в термін, вказаний освідуваним. За ступенем тяжкості забійна рана - легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня), синець - легке тілесне ушкодження (к/п, а.с. 39);

консультативним висновком лікаря-спеціаліста від 09.09.2021 р., відповідно до якого у ОСОБА_4 наявна забійна рана м`яких тканин голови (к/п, а.с. 40);

протоколом огляду відеозапису від 17.01.2022 (к/п, а.с. 41);

відеозаписом з камери відеоспостереження від 09.09.2021 р., в ході якого встановлено що відповідно до зазначеного на відеозапису часового інтервалу о 19:01 год. в напрямку «від камери» в бік вул. Полтавський Шлях проходить чоловік з білим пакетом в руці ( ОСОБА_4 ), о 19-08 год. з боку вул. Полтавський шлях до проходу між торгівельними кіосками заходить зазначена людина, а також чоловік, одягнений в синю футболку та світлу кепку ( ОСОБА_6 ). Надалі ОСОБА_6 в період часу до 19-12 год. наносить ОСОБА_4 5 ударів кулаком правої руки в ділянку голови та обличчя ОСОБА_4 , після чого обидві особи покидають поле зору відеокамери (к/п, а.с. 42). При перегляді відео в судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтвердили, що на відеозапису зображений саме конфлікт між ними;

протоколом огляду CD-R диска з відеозаписом за участю свідка ОСОБА_7 від 24.01.2022, в ході якого свідок впізнала на відео чоловіка, який має на голові кепку, а саме свого знайомого на ім`я ОСОБА_9 (к/п, а.с. 47);

висновком судово-медичної експертизи № 09/165-С/2022 від 07.02.2022, відповідно до якого у ОСОБА_4 малися: забійна рана та синець на голові, які виникли від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в термін, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи (09.09.2021). За ступенем тяжкості забійна рана - легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 дня), синець - легке тілесне ушкодження. Обставини, на які посилається ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту, взагалі не суперечать об`єктивним судово медичним даним в частині способу та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень (к/п, а.с. 54-55);

протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2022 за участю потерпілого ОСОБА_4 , в ході якого потерпілий продемонстрував спосіб та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень 09.09.2022 р. (к/п, а.с. 56-61);

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2022, в ході якого ОСОБА_4 впізнав на фото особу, яка 09.09.2021 р. за адресою: АДРЕСА_2 , нанесла йому тілесні ушкодження; відповідно до довідки до протоколу на зазначеному фото зображений ОСОБА_6 (к/п, а.с. 64-66).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 в нанесенні потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується сукупністю зібраних доказів у кримінальному провадженні.

Суд критично оцінює доводи потерпілого про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 125 на ч. 4 ст. 296 КК України, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Поставлені потерпілим перед судом питання кваліфікації дій ОСОБА_6 за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають більш суворі санкції, аніж за пред`явленим обвинуваченням, виходять за межі дискреційних повноважень суду, який не може виходити за межі висунутого обвинувачення з погіршенням становища обвинуваченого.

Крім того, досліджені судом докази об`єктивно підтверджують правильність кваліфікації органом дізнання дій ОСОБА_6 саме за ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд бере до уваги правовий висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 04.10.2012 р. у справі № 5-17кс12, згідно з яким в основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені об`єкти захисту. Висновки про зміст і спрямованість цього діяння роблять із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Наміри вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Разом з тим, судом беззаперечно встановлено, що протиправні дії ОСОБА_6 були спрямовані виключно на потерпілого ОСОБА_4 , при цьому обвинувачений мав на меті "провчити" потерпілого за провокаційні, на його думку, висловлювання, а не вчинювати порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину (зі слів), працює за цивільно-правовим договором, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, звільнений з місць позбавлення волі 10 червня 2019 року.

Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, обставини його скоєння, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, ставлення до скоєного, поведінку після вчиненого злочину, поведінку потерпілого, який міг уникнути розвитку активних дій ОСОБА_6 шляхом ігнорування його висловів на свою адресу, але цього не зробив, у зв`язку із чим суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, та про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у розмірі 839 гривень 88 копійок в якості витрат на лікування та проведення освідування в ХОБСМЕ, а також моральної шкоди у розмірі 35400 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судової медичної експертизи, спричинено легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів, що підтверджується висновком експерта. Також зазначає, що після нанесення ударів він був змушений перенести медичні процедури, в тому числі ушивання рани на голові, після чого пройшов освідування фахівця ХОБСМЕ та деякий час лікувався самостійно, оскільки за фахом є лікарем та має можливість самостійно обирати засоби лікування.

Крім цього, вказує, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому була спричинена моральна шкода, яку обґрунтовує: душевними стражданнями, пережитими ним у зв`язку із самим фактом хуліганського нападу та побиття; фізичним болем та стражданнями, який він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я; хвилюванням у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя; емоційним дискомфортом та приниженням. Був змушений майже місяць носити пластир на голові або головний убір. Через бездіяльність органів дізнання був змушений самостійно збирати докази у справі, витрачати час та сили на візити до державних інстанцій з приводу руху кримінального провадження, в тому числі подавати скарги на бездіяльність органу дізнання. Всі ці події протягом 354 діб (до дня подання позову) завдавали йому душевних страждань, які він оцінює в розмірі 100 гривень на день.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Потерпілим ОСОБА_4 в обґрунтування цивільного позову були надані чеки, які підтверджують витрати, які пов`язані з його лікуванням, та оплатою послуг фахівця ХОБСМЕ. Загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову, становить 839, 88 грн.

Суд, з огляду на положення ст. ст. 22, 1166 ЦК України, приймаючи до уваги підтвердження належними доказами позовних вимог в цій частині, вважає за можливе його задовольнити та стягнути на користь потерпілого майнову шкоду в розмірі 839, 88 грн.

Вирішуючи питання про розв`язання заявленого по справі цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як убачається з позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 він пред`явив позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до винної особи - обвинуваченого ОСОБА_6 у розмірі 35400 грн.

Однак, враховуючи характер кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, характер, ступінь, обсяг та тривалість моральних страждань, які зазнав потерпілий у зв`язку з причиненими йому ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями, наслідки для здоров`я потерпілого у вигляді не тільки самих травм, а й тих обмежень в особистому житті та в побуті, які зазнав потерпілий внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, той факт, що в позові потерпілий одним з факторів спричинення та формування розміру моральної шкоди вважає не лише протиправні дії ОСОБА_6 , а і бездіяльність органу дізнання, проаналізувавши наявні у справі докази, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого 5 000 грн.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування матеріальної шкоди 839 (вісімсот тридцять дев`ять) гривень 88 копійок, в якості відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Речовий доказ CD-R диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1