Дата документу 25.08.2022
Справа № 334/2640/22
Провадження № 1-кп/334/545/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000723 від 28.04.2022 року

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітні/неповнолітніх дітей не має, з середньою технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (особисто), захисника адвоката ОСОБА_5 (діє на підставі Ордеру серії АР №1088773 від 11.07.2022)

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_3 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу придбав кастет, який у подальшому почав незаконно носити при собі без передбаченого законом дозволу.

27 квітня 2022 року, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи порушувати встановлений законом порядок носіння кастету, без передбаченого законом дозволу, був зупинений працівниками поліції, які під час проведення огляду виявили та вилучили у останнього контактну холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме кастет, який виготовлений з використанням промислового обладнання, який ОСОБА_3 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті, і умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастетів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувальний акт надійшов суду з угодою про визнання винуватості від 15.07.2022, укладеною між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000723 від 28.04.2022, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 (свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № ЗП001419 від 02.10.2017).

Згідно з угодою сторони повністю погодились із формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 263 КК України (п.1). ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, активно сприяв встановленню всіх обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, щиро покаявся у вчиненому (п.2). Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся та зобов`язався: а) до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, активно сприяти досудовому розслідуванню кримінального провадження № 0000723 від 28.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України. Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення ОСОБА_3 матеріальна шкода не заподіяна (п. 3).

Сторони, узгодили призначення ОСОБА_3 покарання:

- за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин (п. 4).

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди (пп. 5,6,7)..

Прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, узгоджене сторонами. Підтвердив добровільність укладення угоди з боку сторони захисту та той факт, що ним у повному обсязі роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення угоди

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого, думку прокурора і захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Зі змісту угоди з обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості від 15.07.2022 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити. Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального Кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства,примусу,погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,обвинувачений ОСОБА_3 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастетів без передбаченого законом дозволу, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, і обставину, що пом`якшує його покарання, а саме: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Зважаючи на те, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 1 141,60 грн.:

-вартість проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/108-22/3949-ХЗ від 16.05.2022 складає 686,48 грн;

-вартість проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/108-22/5711-ХЗ від 21.06.2022 складає 755,12 грн;

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У відповідності до п.7 ч. 4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченого не складалася.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не обиралися.

Матеріальну шкоду в даному кримінальному провадженні не завдано.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 370,373,374,468,469,472 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду від 15.07.2022 року у кримінальному провадженні № 0000723 від 28.04.2022 про визнання винуватості укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000723 від 28.04.2022, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 263 КК України - у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертиз у розмірі 1 141,60 грн. (одна тисяча сто сорок одна гривня 60 копійок).

Речові докази: контактну холодну зброю ударно-дробильної дії, а саме кастет, який виготовлений з використанням промислового обладнання, упакований до спец пакету №3881479, який знаходиться на зберіганні у сейфі у відділ зберігання зброї Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.
Запобіжні заходи по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 не обиралися.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1