"19" вересня 2022 р. Справа № 363/4471/14-к
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 вересня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді кримінальну справу щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 і ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, освіта вища, заміжня, не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст.205 ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 і ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, постраждалого в наслідок аварії на ЧАЕС 4 категорії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 і ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки смт Іванків Київської області, громадянки України, освіта вища, не заміжня, не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Конело-Попівка Жашківського району Черкаської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, директора ТОВ «Доріфор-ВРВ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Апостолово Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого генеральним директором ТОВ «Енергопром», проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Новосеменівка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта незакінчена вища, одруженого, працюючого генеральним директором ТОВ «Компанія-МТД», проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України,

встановив:
Органом досудового слідства ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, зокрема у фіктивному підприємництві, ухиленні від сплати податків та зборів, підроблення документів, печаток, штампів та бланків, службові підроблення, незаконні дії з документами на переказ платіжними картками та іншими засобами доступу до банківських рахунків. Підсудні ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, зокрема в ухиленні від сплати податків та зборів, службовому підробленні.

Під час судового розгляду справи захисник, адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення кримінальної справи прокурору для організації проведення додаткового розслідування, оскільки в мотивувальній частині ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 11 вересня 2014 року в даній кримінальній справі, якою було скасовано вироки Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2013 року, та ухвала Апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2013 року і справа направлена на новий судовий розгляд, колегія суддів обґрунтувала своє рішення наступними доводами. Для визначення наявності складу злочину та події злочину передбачених статті 212 КК України слід встановити, чи наступив строк оплати відповідного обов`язкового платежу, якщо так, то з яких причин його не було сплачено і чи не підлягає особа притягненню до фінансової відповідальності (замість кримінальної). Також суд касаційної інстанції вказував на необхідність переконливо довести, що несплата відповідного обов`язкового платежу спричинена саме злочинним умислом підсудних, а не іншими мотивами (недбалість, помилка, введення в оману, тощо). Крім того, захисник зазначає, що на посилання в ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України, які стосуються обвинувачення ОСОБА_11 , в яких суд касаційної інстанції вказує, що перевіркою матеріалів справи в частині обвинувачення та притягнення до відповідальності ОСОБА_11 за вчинення злочинів у сфері господарської діяльності та ухилення ним від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) встановлено, що у судових рішеннях викладені такі обставини вчинення ОСОБА_11 злочинів та наведені такі докази, за яких висновок суду про доведеність вини у вчиненні цього злочину є не належним чином вмотивованим. Тому цей висновок підлягає належній перевірці та оцінці відповідно до вимог діючого законодавства. Однак, захисник вважає, що належним чином перевірити і оцінити докази наявності вини в діях ОСОБА_11 з наявних матеріалів справи в суду неможливо. З огляду на викладене захист вважає, що досудове слідство у вказаній кримінальній справі проведено неповно та неправильно і вказана неповнота не може бути усунена під час судового слідства.
Прокурор у судовому засіданні, заперечував щодо задоволеного клопотання захисника, відносно направлення кримінальної справи прокурору для організації проведення додаткового розслідування, пославшись на те, що воно не обґрунтоване.

Захисник, адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію адвоката ОСОБА_4 та просить його клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування задовольнити, оскільки органом досудового слідства не дана належна оцінка доказам у справі, досудове розслідування проведено не в повному обсязі, не з`ясовані всі обставини вчинення злочинів, не перевірена виконання фактично робіт за договорами. Крім того вказав, що шляхом проведення додаткових слідчих дій необхідно встановити, щоб підтвердити або спростувати наявність у підсудних умислу на ухилення від сплати податків, що може мати значення для повного і об`єктивного розгляду даної справи.
Підсудні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримали заявлене клопотання адвоката ОСОБА_4 про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування та просять його задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.
Згідно ст. 281 КПК України (1960 року) кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо вони не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження, всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України (1960 року), не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були встановлені певні особи, не досліджені інші докази для підтвердження чи спростування відповідних обставин, тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Статтею 22 КПК України (1960 року) визначено, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України (1960 року), при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

Виходячи із вказаних норм процесуального закону, під повнотою дослідження слід розуміти правильне визначення предмету доказування, тобто, з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, системну оцінку всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі.

На виконання вимог ст.ст. 22, 64 - 66 КПК України (1960 року) орган досудового розслідування має вжити заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, не тільки тих, що викривають, а й тих, що виправдовують обвинуваченого.

Разом з тим, ця вимога Закону органом досудового розслідування не виконана.

Зокрема ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 11 вересня 2014 року, якою скасовано вироки Вишгородського районного суду Київської області від 17 травня 2013 року, та ухвала Апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2013 і справа направлена на новий судовий розгляд, колегія суддів обґрунтувала своє рішення наступними доводами.

Диспозиція статті 212 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять у систему оподаткування введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів» від 8 жовтня 2004 року № 15 роз`яснюється, що за змістом ст. 212 КК України відповідальність за ухилення від сплати податків, настає лише в разі, коли це діяння вчинене умисно.
Пунктом 4 даної постанови роз`яснено, що особа яка не мала наміру ухилитися від сплати зазначених платежів, а не сплатила їх з інших причин, може бути притягнена лише до встановленої законом відповідальності за порушення податкового законодавства, пов`язані з обчисленням і сплатою цих платежів. Відповідно до законодавства з питань оподаткування зазначене діяння є фінансовим (податковим) правопорушенням.
У пункті 15 зазначеної Постанови роз`яснено, що злочин передбачений ст. 212 КК України є закінченим з моменту ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів, які мали бути сплачені у строки та розмірах, передбачених законодавством з питань оподаткування (тобто, сум узгоджених податкових зобов`язань, визначених згідно із законом № 2181-111), а саме з наступного дня після настання строку, до якого мав бути сплачений податок, збір чи інший обов`язковий платіж, що відповідно до визначеного ст. 5 вказаного Закону порядку вважається узгодженим і підлягає сплаті. Якщо закон пов`язує строк сплати з виконанням певної дії, то злочин вважається закінченим з моменту фактичного ухилення від сплати. Умисне ухилення від сплати, чи сплата не в повному обсязі сум податкових зобов`язань (податку, збору, іншого обов`язкового платежу, нарахованих контролюючими органами в порядку і на підставах, визначених п. 4, 2 ст. 4 Закону України № 2181-111) утворює закінчений склад злочину з моменту граничного строку з моменту, в який мали бути сплачені нараховані такими органами суми зазначених зобов`язань.

Отже, враховуючи презумпцію невинуватості особи (ст. 62 Конституції України), для визначення наявності складу злочину та події злочину передбачених ст. 212 КК України слід встановити, чи наступив строк оплати відповідного обов`язкового платежу, якщо так, то з яких причин його не було сплачено і чи не підлягає особа притягненню до фінансової відповідальності (замість кримінальної). Також Колегія Вищого Спеціалізованого Суду України вказує на необхідність переконливо довести, що несплата відповідного обов`язкового платежу спричинена саме злочинним умислом підсудного, а не іншими мотивами (недбалість, помилка, введення в оману, тощо).

З матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що органом досудового слідства були неповно проведені заходи, спрямовані на встановлення у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 умислу на ухилення від сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів передбачених законом, оскільки в матеріалах справи знаходиться висновок судово-економічної експертизи Київського Науково-дослідного Інституту судових експертиз № 7082/9990/12-45 від 30 жовтня 2012 року, яким порушення, встановлені актами документальних перевірок ДПІ (ТОВ «Доріфор-ВРВ», ТОВ «Лафініті Лінк Груп», ТОВ «Будмережа Екевін», ТОВ «Накробуд-системс», ТОВ «ОЛД Ланет», ТОВ «Оргсвіт-Сервіс», ТОВ «Інжинирінг Сервіс МКТ»), нормативно та документально не підтверджуються.

Крім того, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутні докази того, що ОСОБА_11 надавав до податкового органу для формування податкового кредиту податкові накладні виписані ТОВ «Компанія Накробуд-Системс» для ТОВ «Компанія МТД». Так в акті № 259/2307/25595632 від 07 лютого 2011 року про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «Компанія МТД» з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ «Лафініті Лінк Груп», ТОВ «Будмережа Екевін», ТОВ «Накробуд системо» за період діяльності з 01 січня 2007 року по 01 травня 2010 року суми, що інкримінуються ОСОБА_11 стороною обвинувачення, як завищення податкового кредиту за вересень 2007 року - січень 2008 року у розмірі 1 806 165,96 грн., не підлягали донарахуванню, як зазначено в акті в зв`язку з відсутністю в матеріалах кримінальної справи реєстрів ТОВ «Компанія МТД», отриманих та виданих податкових накладних за період з 01 січня 2007 року по 01 лютий 2008 року, та відсутністю, на той момент в податковій додатків № 5.
Разом з тим, дані, що містяться в матеріалах справи свідчать про те, що вказані вимоги КПК України (1960 року) органами досудового слідства належним чином не виконано, а в пред`явленому обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, допущено неповноту і неправильність, а саме, що несплата відповідного обов`язкового платежу спричинена саме злочинним умислом підсудних, а не іншими мотивами (недбалість, помилка, введення в оману, тощо), для визначення наявності складу злочину та події злочину передбачених статтею 212 КК України,які неможливо усунути в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Таким чином, дану кримінальну справу відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , необхідно направити для проведення додаткового розслідування у ході якого слід:
- дослідити первинні документи по взаємовідносинам між ТОВ «Доріфор-ВРВ», ТОВ «Лафініті Лінк Груп», ТОВ «Будмережа Екевін», ТОВ «Накробуд-системс», ТОВ «ОЛД Ланет», ТОВ «Оргсвіт-Сервіс», ТОВ «Інжинирінг Сервіс МКТ», щодо виконання договірних відносин;
- встановити і допитати свідків, які були безпосередніми учасником взаємовідносин зазначених підприємств, щоб підтвердити або спростувати наявність у підсудних умислу на ухилення від сплати податків;
- встановити і допитати працівників ТОВ «Доріфор-ВРВ», ТОВ «Лафініті Лінк Груп», ТОВ «Будмережа Екевін», ТОВ «Накробуд-системс», ТОВ «ОЛД Ланет», ТОВ «Оргсвіт-Сервіс», ТОВ «Інжинирінг Сервіс МКТ», які працювали в зазначений період часу щодо фактичного виконання ними послуг відповідно до договору, після чого за результатами вивчення документів необхідно провести додаткову судово-економічну експертизу, що може мати значення для повного і об`єктивного розгляду справи;
- виконати інші слідчі дії, в здійсненні яких виникне необхідність.
У відповідності зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно ст. 22 КПК України слідчий не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинувачених, які в даному випадку заперечують свою причетність до інкримінованих їм дій.

З урахуванням зазначених вимог законодавства, орган досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов`язаний був належним чином встановити всі фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування.

Згідно ст. 16-1 КПК України (1960 року) на суд покладена функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Суд, в судовому засіданні, позбавлений можливості з дотриманням процесуальної природи судового розгляду усунути вказані порушення вимог закону, оскільки у справі належить здійснити цілий комплекс слідчих дій, що суперечить процесуальній природі судового розгляду.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового слідства були допущені істотні порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства, а саме ст.ст. 22, 64 КПК України, кримінальна справа щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підлягає направленню на додаткове розслідування для виконання вимог закону.

Враховуючи викладене та керуючись п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст. 274, 281 КПК України (1960 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 і ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205 ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 і ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 і ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 27 ч. 2 ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 2 і ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 366 КК України повернути прокурору Київської обласної прокуратурі для організації проведення додаткового розслідування.

На постанову протягом сім діб може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1