УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року

м. Київ
Справа № 127/28294/19
Провадження № 51-2003 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року щодо
ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпровка Джанкойського р-ну АР Крим, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вирішено відраховувати з дня затримання на виконання вироку.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 50 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 4 750 грн. у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на правову допомогу. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат. Скасовано арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2019 року.
Згідно з вироком 04 липня 2019 року ОСОБА_5 близько 14 год. 45 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-1111», рухався в напрямку вулиці А. Первозванного по вулиці Костянтина Василенка у м. Вінниці зі сторони вулиці Пирогова в районі будинку № 21-А.
Не врахувавши дорожню обстановку та не переконавшись у безпеці зміни напрямку руху ліворуч, перетнув суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки і виїхав на смугу зустрічного руху, де спричинив зіткнення з технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz 308D» під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку.
Внаслідок цієї пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-1111» ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 864 від 09 вересня 2019 року за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент їх спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року провадження за апеляційною скаргою прокурора закрито у зв`язку з відмовою прокурора від апеляційної скарги. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості правопорушення та особі засудженого, його явну несправедливість через суворість, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог захисник указує, що, призначаючи засудженому покарання, суд першої інстанції, хоча й врахував дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є раніше несудимим, а також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає разом з особою-інвалідом І групи та здійснює догляд за нею, однак не взяв до уваги положення ч. 2 ст. 66 КК України, згідно з якими суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
У зв`язку з цим, на думку захисника, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок від 07 лютого 2022 року, необґрунтовано дійшов висновку про відсутність обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.
Крім того, захисник ОСОБА_4 зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували усіх наведених вище даних, які, на його думку, є підставою для застосування до підзахисного положень ст. 75 КК України або застосування до нього менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.
Вбачає, що суди недостатньо мотивували своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 саме такого виду покарання як обмеження волі з точки зору його необхідності й достатності для виправлення особи, чим порушили вимоги ч. 2 ст. 65 КК України.
Мотиви суду
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів убачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та кримінально-правова оцінка його діяння за ч.1 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Стосовно доводів захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_5 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки; дані про особу винного, який є раніше несудимим, позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає з особою інвалідом першої групи та здійснює догляд за нею.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом встановлено не було. Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного спяніння.
З огляду на це, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання в межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки і 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Виходячи з указаних обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Підстав для пом`якшення покарання, в тому числі й для застосування положень ст. 75 КК України, а також підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим внаслідок суворості, не вбачається.
Вінницький апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо невинуватості підзахисного й спричинення ДТП несправністю кермової системи автомобіля, прийшов до обґрунтованого висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки досліджені судом першої інстанції докази доводять винуватість ОСОБА_5 .
Тому вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року був обґрунтовано залишений без змін, про що апеляційний суд постановив ухвалу від 12 квітня 2022 року, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3