печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника адвоката: ОСОБА_3 ,

особи щодо якої прийнято рішення про екстрадицію: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

перекладача: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 , на постанову Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року про видачу (екстрадицію) особи, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року про видачу (екстрадицію) особи.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки наявні обставини, які виключають можливість видачі ОСОБА_4 запитуючій стороні.

Так, захисник ОСОБА_3 зазначає, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язок, серед іншого, здати на зберігання свій паспорт. Зазначає, що протягом часу перебування в Україні ОСОБА_8 неодноразово особисто і через адвоката звертався до Державної міграційної служби України із запитом про набуття громадянства України за територіальним походженням. Проте, враховуючи відсутність у ОСОБА_4 паспорту, останній був позбавлений можливості подати до Державної міграційної служби України пакет документів в порядку, передбаченому Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року задоволено частково клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вилучено обов`язок здати на зберігання свій паспорт. Проте, станом на день подання скарги ОСОБА_9 паспорт громадянина Казахстану повернуто не було, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості подати до Державної міграційної служби України документ, що засвідчує його особу.

Відтак, враховуючи, що ОСОБА_8 звернувся до Державної міграційної служби України із запитом про набуття громадянства України за територіальним походженням, а на момент прийняття прокурором постанови про видачу (екстрадицію) особи Державна міграційна служба України не приймала рішення про відмову в наданні ОСОБА_9 громадянства України, проте наголошувала на необхідності подачі документів, а саме, документу, що засвідчує особу, який з об`єктивних причин ОСОБА_8 надати не міг, вказані обставини виключають його видачу іноземній державі та є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу з викладених у ній підстав та просив задовольнити.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав скаргу з викладених у ній підстав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечувала, посилаючись на те, що станом на день прийняття оскаржуваної постанови не існувало обставин, які перешкоджали видачі особи, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Вислухавши думку адвоката ОСОБА_3 та особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 в обґрунтування скарги, пояснення прокурора, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Аналіз наведеної норми свідчить, що вказані дії повинні бути послідовними, тобто позитивне вирішення попереднього питання дозволяє перейти до вирішення наступного.

Виконання передбаченого вказаною процесуальною нормою алгоритму покликане забезпечити прийняття рішень, що відповідають міжнародним зобов`язанням України та її національному законодавству, а також гарантують дотримання прав особи, видача якої ініційована заінтересованою стороною.

Отже, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі та прийняття рішення за відповідним запитом.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Слідчим суддею встановлено, що до Офісу Генерального прокурора 17.08.2020 року надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 про притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 160 КК Російської Федерації.

За результатами проведення екстрадиційної перевірки, постановою Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року видано до Російської Федерації громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 160 КК Російської Федерації.

Постанова прокурора мотивована, тим, що екстрадиційна перевірка Київською обласною прокуратурою не встановила обставин, передбачених законодавством України та міжнародними договорами, для відмови у видачі ОСОБА_4 на запит Російської Федерації, зокрема, враховано, що останній не є громадянином України та не має статусу біженця.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка - діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів скарги, у листі ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 11.01.2021 року ОСОБА_4 повідомлено, що останній має право на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

26.03.2021 року ОСОБА_8 звернувся до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області з заявою про оформлення набуття громадянства України.

Крім того, ОСОБА_8 звернувся до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області з заявою 3215-000017488 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року змінено ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, серед іншого, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Як встановлено в судовому засіданні, у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_4 документу, що посвідчує особу, а саме, паспорту, останній був позбавлений можливості подати до ДМС документи, передбачені Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 (далі Порядок).

Згідно листа ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 09.06.2021 року, заява та документи ОСОБА_4 про набуття громадянства України, оформлені відповідно до вимог Порядку, до ЦМУ ДМС не надходили.

Таким чином, ДМС не було прийнято рішення про відмову ОСОБА_9 в наданні громадянства України, проте зазначено на необхідність подачі документів, відповідно до вимог Порядку.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року задоволено частково клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вилучено обов`язок здати на зберігання свій паспорт.

Як встановлено в судовому засіданні, станом на день подачі скарги паспорт ОСОБА_9 повернуто не було.

Таким чином, станом на час прийняття Начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 постанови про видачу (екстрадицію) особи від 07.09.2021 року, ДМС не було прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_9 громадянства України, проте зазначено на необхідність надання документів, передбачених Порядком.

Відтак, враховуючи, що вищевказана обставина, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 589 КПК України, є підставою для відмови у видачі особи іноземній державі, постанова Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації особи ОСОБА_4 є такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, та є передчасною.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 , на постанову Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року про видачу (екстрадицію) особи, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 532, 541, 589, 590, 591 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий судя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 , на постанову Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року про видачу (екстрадицію) особи задовольнити.

Постанову Начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.09.2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1