Провадження № 1-кп/522/1157/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , під час розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000550 від 07.06.2019 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Стрюкове Миколаївського району Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, має на утриманні двох малолітніх дітей 2009 року та 2018 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої за ч.2 ст.149 КК України, -

УСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси для розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000550 від 07.06.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.149 КК України.

Для розгляду зазначеного обвинувального акту автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючий суддя ОСОБА_3 , склад колегії суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2)якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується із статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Згідно практики ЄСПЛ усі сумніви в рамках кримінального процесу, в тому числі й щодо неупередженості суддів, мають трактуватися на користь обвинуваченого, зазначена правова позиція викладена в рішенні «Ревтюк проти Росії» (скарга №31796/10).

У рішенні «Skrlj v. Croatia» Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен усунутися від розгляду справи.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого слідчого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Положенням ст.126 Конституції України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 року, ст.15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Для того, щоб з боку стороннього спостерігача не виникало сумнівів в неупередженості судді під час вирішення справи, необхідно заявити самовідвід керуючись ст.ст.35, 75, 80, 81 КПК України й передати вказаний обвинувальний акт на новий автоматизований розподіл згідно зі ст.35 КПК України для визначення нового складу суду.

УХВАЛИВ:
Заявити самовідвід від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.149 КК України та обвинувальний акт передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Ухвала Приморського районного суду м. Одеси оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1
02.09.22