УХВАЛА

19 травня 2022 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 , ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6 представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м.Рівне скаргу адвоката ОСОБА_6 представника потерпілого ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 від 19.01.2022 року про закриття кримінального провадження за №0000093 ,-
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_6 представник потерпілого ОСОБА_7 звернувся зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 від 19.01.2022 року про закриття кримінального провадження за №0000093.
В обґрунтуванні скарги зазначає, що 19.01.2022 р. слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 (далі-слідчий) була винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2017 р. за № 0000093, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 146, ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 371 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України через нібито відсутність у діянні працівників ГУНП в Рівненській області складу кримінального правопорушення.
Про винесення слідчим вказаної постанови представнику потерпілого, ОСОБА_9 , адвокату ОСОБА_6 стало відомо 23.02.2022 р. після того, як він у період часу з 10.01.2022 р. по 23.02.2022 р. намагався додзвонитися слідчому по т. , за домовленістю про визначення дати проведення слідчої дії, а саме: впізнання автомобіля на якому ОСОБА_10 незаконно був примусово доставлений з м. Києва до м. Рівного під вартою. Вказаний номер телефону адвокат ОСОБА_6 отримав від начальника третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_11 . Але слідчий не відповідав на дзвінки адвоката.
Вказана слідча дія повинна була бути вчиненою на виконання вимог ухвали слідчого судді Рівненського міського суду у справі № 569/13759/18, ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 14.01.2019 р. у справі № 569/96/19, ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 11.07.2019 р. у справі № 569/96/10, ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 03.10.2019 р. у справі № 569/96/10 та ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_12 від 14.06.2021 р. у справі № 686/11384/21.
Не зважаючи на наявність у матеріалах досудового розслідування вказаних ухвал слідчих суддів слідчий, в порушення ст. 129 і Конституції України, ст. 533 КПК України відповідно до вимог яких судове рішення є обов`язковим до виконання, слідчий ОСОБА_5 за процесуального керівництва прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_13 незаконно закрив кримінальне провадження.
Водночас, під час телефонної розмови 23.02.2022 p., слідчий повідомив адвоката про те, що він тривалий час хворів, а кримінальне провадження № 0000093 було ним закрите за прямою вказівкою по телефону процесуального керівника прокурора ОСОБА_3 після повернення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 з Офісу Генерального прокурора, яким не було надано будь-яких письмових вказівок.
Разом з тим, з моменту скасування п`ятої незаконної постанови слідчого від 21.04.2021 р. про закриття кримінального провадження ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_12 від 14.06.2021 р. у справі № 686/11384/21
відновлення кримінального провадження відповідно до повідомлення від 06.07.2021 p. № 1456-Р/14-01-03-21 будь- яких слідчих (розшукових) дій крім проведення слідчого експерименту, а саме: огляду 03.08.2021 р. приміщень ГУНГТ у Рівненській області, під час якого ОСОБА_10 під відеофіксацію показав яким шляхом його під вартою, незаконно, о 22:00 28.03.2015 р. було доставлено до приміщення № 103 на четвертому поверсі вказаної будівлі де його прикували до батареї опалення дві службові особи ГУНП у Рівненській області та тримали його там до 16:40 29.03.2015 р.
Також ОСОБА_10 , під час вказаного слідчого експерименту, показав по яким конкретно приміщенням його проводили службові особи УМВС у Рівненській області під час незаконного тримання під вартою та де конкретно, у яких місцях та приміщеннях вони, в порушення ч. 1 ст. 228 КПК України, його показували процесуальним особам, а саме потерпілому ОСОБА_14 та свідку ОСОБА_15 у кримінальному провадженні № 0000551 перед проведення впізнання особи, а саме: його- ОСОБА_16 , слідчим ОСОБА_17
21.10.2021 р. слідчим було проведено впізнання особи по фотографіям у кримінальному провадженні №0000093 під час якої, ОСОБА_10 , в присутності понятих впізнав ОСОБА_18 , який станом на 23.02.2022 р. обіймає посаду керівника Департаменту стратегічних розслідувань ГУНП у Рівненській області, як
одну із двох службових осіб УМВС в Рівненській області, що тримали його під вартою з 28.03.2015 р. по 29.03.2015 р. та показували свідку і потерпілому перед проведенням впізнання у кримінальному провадженні № 0000551.
23.02.2022 р. о 17:08 адвокат ОСОБА_6 отримав копію постанови від 19.01.2021 р. про закриття кримінального провадження № 0000093 електронною поштою, яка була додана до повідомлення про закриття кримінального провадження від 19.01.2022 р. № 786/14-01 - 03/22.
Так як оскаржувану постанову було отримано адвокатом ОСОБА_6 23.02.2022 р. то останнім днем строку її оскарження, враховуючи вихідні та святкові дні є 09.03.2022 р.
Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження № 0000093 від 19.01.2022 р. є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.
У заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 11.08.2015 р., поданої 12.08.2016 р. до Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, було детально викладено обставини справи, які стосуються порушень конституційних прав ОСОБА_7 службовими особами УМВС України в Рівненській області та вчинення ними протиправних дій під час його незаконного затримання та примусового приводу до УМВС України в Рівненській області 28.03.2015 р.
Через незаконні відмови прокурора Рівненської області, з порушенням вимог ст. 214 КПК України, у реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань вказаної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_7 був вимушений звернутися зі скаргою на бездіяльність прокурора Рівненської області від 16.05.2017 р. до суду. Правова оцінка незаконності дій прокурора Рівненської області докладно викладена у вказаній скарзі.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09.06.2017 р. у справі № 569/7775/17 було задоволено вказану скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Рівненської області та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Рівненської області зареєструвати заяву ОСОБА_7 про вчинені кримінальні правопорушення, що і було зроблено 13.06.2017 р.
04.08.2017 р. ОСОБА_7 , в порядку ст. 55 КПК України, визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні на підставі поданої ним заяви до старшого слідчого прокуратури Рівненської області ОСОБА_19
21.09.2017 р. старший слідчий прокуратури Рівненської області ОСОБА_19 допитав як свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були запрошені в якості понятих під час обшуку в квартирі ОСОБА_7
28.03.2015 р. Вказані свідки підтвердили факт незаконного затримання ОСОБА_7 працівниками УМВС в Рівненській області шляхом фіксування його руки кайданками до руки працівника УМВС України в Рівненській області під час обшуку.
30.03.2018 р. постановою старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_22 кримінальне провадження № 0000093 було закрите.
31.05.2018 р. ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/8333/18 постанова від 30.03.2018 р. була скасована.
23.06.2018 р. постановою старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_19 кримінальне провадження № 0000093 було закрите вдруге.
19.09.2018 р. ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/13759/18 постанова від 23.06.2018 р. була скасована, як незаконна і необґрунтована.
У вказаній ухвалі слідчий суддя Рівненського міського суду прямо зазначила про те, що старшим слідчим СВ прокуратури Рівненської області ОСОБА_19 , з моменту прийняття кримінального провадження за № 0000093 від 12.06.2017 р., за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст. 371, ч.З ст. 146 КК України до свого провадження, не проведено жодної слідчої дії для перевірки доводів ОСОБА_7 з метою встановлення істини у справі. Крім того, постанова старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області юриста 1 класу ОСОБА_19 від 23 червня 2018 року є незаконною і необгрунтованою, слідчий не вжив всіх заходів для перевірки обставин, не допитав усіх свідків, яким відомі обставини, що стосуються предмету доказування у цій справі, крім того слідчим не проведено огляду приміщення будівлі УМВС України в Рівненській області за участю ОСОБА_7 та не проведено впізнання ним осіб-прцівників УМВС України в Рівненській області. Слідчий необґрунтовано поклав в основу оскаржуваної постанови, відтак передчасно закрив кримінальне провадження.
14.01.2019 р. ухвалою Рівненського міського суду у справі № 569/96/19 було скасовано постанову слідчого ОСОБА_19 від 19.10.2018 р. про часткову відмову у задоволенні клопотання адвоката про проведення слідчих (розшукових) дій. Зобов`язано слідчий відділ прокуратури Рівненської області виконати слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні № 0000093 від 16.06.2017 з врахуванням клопотання адвоката ОСОБА_6 від 11.10.2018 та ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 19.09.2018, які не виконані та необхідні для повного, всебічного та об`єктивного розслідування вищевказаного кримінального провадження.
Але наступним слідчим прокуратури рівненської області ОСОБА_23 , який разом з процесуальним керівником прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_24 був присутнім у судовому засіданні 14.01.2019 p., в порушення вимог ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 21, 532-534 КПК України ухвали Рівненського міського суду від 19.09.2018 р. у справі № 569/13759/18 та від 14.01.2019 р. у справі № 569/96/19 виконані не були.
Більше того, в оскаржуваній постанові, зазначивши про факт допиту вказаних свідків, вказаний слідчий не надав правової оцінки факту незаконного затримання ОСОБА_9 під час обшуку, шляхом фіксування його кайданками до руки працівника УМВС України в Рівненській області 28.03.2015p., що було підтверджено свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .
Разом з тим, формально вказавши в оскаржуваній постанові про допит свідка ОСОБА_25 слідчим свідомо не зазначено та не надано правової оцінки тому чи підтвердив або спростував вказаний свідок факт незаконного арешту ОСОБА_9 та примусового його поміщення в кайданках, прикутим до руки працівника УМВС України в Рівненській області, до невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля «Опель-Вектра» на якому прибули службові особи УМВС в Рівненській області до м. Києва, а в подальшому, під вартою, незаконно доставили ОСОБА_9 з Києва до м. рівного у приміщення УМВС в Рівненській області 28.03.2015 р.
Натомість, в порушення ст.ст. 92-94 КПК України не провівши всебічного, повного, неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчий однобоко прийняв позицію працівника ГУНП в Рівненській області ОСОБА_26 про те, що нібито ОСОБА_9 було запрошено до УМВС в Рівненській області а не до ГУНП, як зазначено в оскаржуваній постанові, на що він нібито погодився. Потерпілий ОСОБА_10 в свої заяві про вчинене кримінальне правопорушення та своїх подальших показах категорично стверджує про те, що його, під вартою, в кайданках, прикутим до руки службової особи УМВС в Рівненській області, в автомобілі «Опель-Ветра» примусово було доставлено до будівлі УМВС в Рівненській області 28.03.2015 р. де було залишено під вартою до 29.03.2015 р. коли його було офіційно процесуально затримано слідчим ОСОБА_17 . При цьому на нього весь час, з початку обшуку в квартирі де він мешкав у м. Києві, дорогою до м. Рівне та в приміщенні УМВС в Рівненській області здійснювався моральний та психологічний тиск з боку службових осіб міліції, в тому числі ОСОБА_26 .
Крім того слідчим не проведено огляду приміщення будівлі УМВС України в Рівненській області за участю ОСОБА_9 та не проведено впізнання ним осіб-прцівників УМВС України в Рівненській області, яким був переданий незаконно затриманий ОСОБА_27 28.03.2015 р. та які незаконно утримували його під вартою до моменту оголошення йому підозри 29.03.2015 р. слідчим ОСОБА_17 , а також незаконно надавали можливість потерпілому у кримінальному провадженні № 0000551 ОСОБА_14 та свідку ОСОБА_15 оглянути ОСОБА_9 перед пред`явленням особи для впізнання. Факт посилання слідчого на направлення клопотання про надання дозволу на проведення огляду приміщення ГУНП в Рівненській області, в задоволенні якого 20.03.2019 р. відмовлено є необгрунтованим, так як слідчим не наведено доказів надання їм в якості додатків до вказаного клопотання копій ухвал Рівненського міського суду від 19.09.2018 р. та 14.01.2019 р.
Крім того, слідчим не отримано та не надано оцінки записам камер спостереження в будівлі УМВС України в Рівненській області за 28.03.2015 р. та 29.03.2015 p., а також свідомо, виключно з метою незаконно закрити кримінальне провадження, не проведено всіх слідчих дій зазначених в клопотанні адвоката від 11.10.2018 р. № 57 та вказаних в ухвалах Рівненського міського суду від 19.09.2018 p., від 14.01.2019 p., від 11.07.2019 р. та від 03.10.2019 р.
11.07.2019 р. ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/96/19 незаконна постанова про закриття кримінального провадження № 0000093 від 26.04.2019 р. скасована, матеріали вказаного кримінального провадження були направлені для подальшого досудового розслідування в прокуратуру Рівненської області.
03.10.2019 р. ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/96/19 незаконна постанова про закриття кримінального провадження № 0000093 від 27.08.2019 р. скасована, матеріали вказаного кримінального провадження були направлені для подальшого досудового розслідування у ТУ ДБР у м. Хмельницькому.
21.04.2021 р. без повідомлення потерпілого ОСОБА_9 та його захисника,свідомо не виконуючи ухвалу Рівненського міського суду
Рівненської області від 19.09.2018 р. у справі № 569/13759/18, також хвали того ж суду від 14.01.2019 p., від 11.07.2019 р. та від 03.10.2019 р. у справі № 569/96/19, слідчим ОСОБА_5 , запроцесуального керівництва прокуророрів ОСОБА_28 , ОСОБА_13 , ОСОБА_29 та ОСОБА_3 , було винесено постанову про закриття кримінального провадження чим було вп`яте закрито кримінальне провадження № 0000093.
Водночас у постанові від 21.04.2021 р. слідчим повністю скопійовані незаконні висновки викладені у скасованій судом постанові про закриття кримінального провадження від 27.08.2019 р. про те, що повторно опитані ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 підтвердили покази дані ними під час попереднього слідства, а також повідомили про те, що відмовляються від будь-яких слідчих дій у даному кримінальному провадженні на підставі ст. 63 Конституції України.
14.06.2021 р. ухвалою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/11384/21 незаконна постанова про закриття кримінального провадження № 0000093 від 21.04.2021 р. а матеріали вказаного кримінального провадження були направлені для подальшого досудового розслідування у ТУ ДБР у м. Хмельницькому.
19.01.2022 р. без повідомлення потерпілого ОСОБА_9 та його захисника, свідомо не виконуючи ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19.09.2018 р. у справі № 569/13759/18, ухвали того ж суду від 14.01.2019 р., від 11.07.2019 р. та від 03.10.2019 р. у справі № 569/96/19, а також ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2021 р. у справі № 686/11384/21 слідчим ОСОБА_5 , за прямою вказівкою процесуального керівника прокурора ОСОБА_3 , було винесено постанову про закриття кримінального провадження чим було в шосте закрито кримінальне провадження № 0000093.
Водночас у постанові від 19.0і.2022 р. слідчим повністю скопійовані незаконні висновки викладені у скасованій судом постанові про закриття кримінального провадження від 21.04.2021 р. про те, що повторно опитані ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 підтвердили покази дані ними під час попереднього слідства, а також повідомили про те, що відмовляються від будь-яких слідчих дій у даному кримінальному провадженні на підставі ст. 63 Конституції України.
Разом з тим, слідчий ОСОБА_5 та вказаний прокурор добре обізнані про те, що будь-яка відмова свідка від проведення слідчих дій в порядку ст. 240 КПК України не передбачена.
Крім того, ст. 63 Конституції України не передбачено відмови свідків від проведення слідчих.
Слідчим, виключно з метою свідомого ухилення від виконання вказаних ухвал суду, не надано правової оцінки незаконності посилань свідків від участі у слідчих діях на підставі зазначеної норми Конституції України.
Більше того, слідчий не викликав свідка ОСОБА_33 , як свідчить оскаржувана постанова, для проведення слідчих дій, але висновок про відсутність у його діях правопорушення, достатності доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпання всіх можливостей їх отримання зроблений ним у п`ятому абзаці шостої сторінки оскаржуваної постанови.
Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови слідчим було порушено ст.ст. 84, 91, 92, 93, 94, 95, 98, КПК України, не встановлено факту порушення посадовими особами УМВС України в Рівненській області ст.ст. 83, 207, 208, 209 КПК України, під час незаконного затримання ОСОБА_9 28.03.2015 р. та тримання його під вартою з 22:00 28.03.2015 р. до першого допиту 29.03.2015 р. та не виявлено таких осіб, а також не встановлено факту порушення посадовими особами УМВС України в Рівненській області ст. 228 КПК України, під час проведення пред`явлення особи для впізнання 29.03.2015 р.
Разом з тим, слідчим не проведені слідчі (розшукові дії) зазначені в ухвалі Рівненського міського суду Рівненської області від 19.09.2018 р. у справі № 569/13759/18 та ухвалах того ж суду від 14.01.2019 р., від 11.07.2019 р. та від 03.10.2019 р., ухвалі ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2021 р. у справі № 686/11384/21, а саме:
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до записів з усіх камер відеоспостереження за 28.03.2015 р. (з 18:00до 24:00) та 29.03.2015 р. (з 00:00 до 18:00), розташованих на будинках біля будівлі Головного управління Національної поліції в Рівненській області по вулиці Миколи Хвильового, 2, у місті Рівному, в радіусі до 100 мертів. Слідчим не надано оцінки схемі розташування камер відеоспостереження (арк. 51, 2 том), яка додана до супроводжувального листа Рівненського управління ДВБ НП України від 29.01.2019 № 104/42-17/02-2019 (арк. 49, 2 том), а також не вжито заходів щодо отримання записів вказаних на схемі камер відеоспостереження за 28 та 29 березня 2015 року або не отримано письмових доказів знищення таких відеозаписів за вказаний період.
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до книг записів осіб які входили до будівлі Головного управління Національної поліції в Рівненській області по вулиці Миколи Хвильового, 2, у місті Рівному та виходили з неї 28.03.2015 р. (з 18:00до 24:00) та 29.03.2015 р. (з 00:00 до 18:00). У разі знищення вказаних книг слідчим не було отримано письмових доказів про таке знищення, а саме: актів про знищення.
Слідчим не було встановлено особи чергових на входах до будівлі Головного управління Національної поліції в Рівненській області по вулиці Миколи Хвильового, 2, у місті Рівному, які працювали 28.03.2015 р. (з 18:00до 24:00) та 29.03.2015 р. (з 00:00 до 18:00).
Після отримання копії нарядів № 86 УМВС України в Рівненській області з 01.01.2015 р. по 25.04.2016 р. (арк. 212-216, 1 том) слідчим не було надано правової оцінки отриманому доказу та не проведено слідчих (розшукових) дій на його підставі.
Слідчим не було встановлено та не проведено пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_7 серед осіб - службовців УМВС України в Рівненській області, які працювали у вказаному управлінні станом на 28.03.2015 р. - 29.03.2015 р. та несли службу на постах при вході до будівлі УМВС в Рівненській області з 18:00 28.03.2015 р. до 16:40 29.03.2015 р.
Слідчим не був встановлений та ідентифікований за участі ОСОБА_7 , ОСОБА_25 автомобіль, його державний номерний знак, а саме: автомобіль марки «Опель-Вектра» сірого кольору або службовий автомобіль «Ауді», д.н. НОМЕР_1 , про який йдеться в наказі Управління МВС України в Рівненській області від 26.03.2015 р. № 630 (арк. 57, 2 том), яким користувалися працівники УМВС України в Рівненській області під час приїзду до міста Київа для проведення обшуку в помешканні ОСОБА_7 та доставляли його під вартою в місто Рівне до приміщення будівлі УМВС в Рівненській області, а також встановити особу яка користувалася вказаним автомобілем або була його власником станом на 28.03.2015 р.
Слідчим не було пред`явлено для впізнання ОСОБА_34 вказаного автомобіля.
Слідчим ОСОБА_5 , виключно з метою створення підстав для закриття кримінального провадження, не було надано правової оцінки протоколу допиту свідка ОСОБА_25 , який засвідчив факт незаконного затримання ОСОБА_9 28.03.2015 p., а також протоколам допиту свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_35 про які вказаний слідчий взагалі не зазначив в оскаржувані постанові.
Сдічим не було проведено допиту власника квартири АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_36 про шо слідчий суддя зазначив в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 14.06.2021 р. у справі № 686/11384/21.
Слідчим не було проведено одночасного допиту слідчого СВ Рокитнівського PB УМВС України в Рівненській області ОСОБА_37 та ОСОБА_9 .
Слідчим не було проведено одночасного допиту ОСОБА_32 та ОСОБА_9 .
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до ргчей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до посвідчень про відрядження до м. Києва 28.03.2015 р. та звітів про витрати на вказане відрядження працівників УМВС України в Рівненській області по виконанню доручення слідчого ОСОБА_17 на підставі ухвали Рокитнівського районного суду Рівненської області про проведення обшуку в помешканні ОСОБА_9 у м. Київі, а саме: ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 .
Після отримання листа ГУ НП в Рівненській області від 11.02.2019 р. № *32/116/04/12-2019 (арк. 56, 2 том) про знищення канцелярією УОАЗОР ГУНП справ з матеріалами про службові відрядження (з наказами та звітами про відрядження) за 2015 рік, слідчим не було отримано письмових доказів гоо таке знищення, а саме: актів про знищення.
При цьому, в оскаржуваній постанові слідчим ОСОБА_5 свідомо, виключно з метою створення підстав для закриття кримінального провадження, не надано правої оцінки копії наказу УМВС в Рівненській області від 26.03.2015 р. № 630, який був доданий до листа від 11.02.2019 р. та який був нібито знищений відповідно до зазначеного у вказаному листі.
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до документів, які свідчать про дату та час виїзду з м. Рівного до м. Києва працівників УМВС України в Рівненській області по виконанню доручення
слідчого ОСОБА_17 на підставі ухвали Рокитнівського районного суду Рівненської області про проведення обшуку в помешканні ОСОБА_9 у м. Київі, а саме: ОСОБА_40 , ОСОБА_39 , ОСОБА_26 ,
ОСОБА_32 , а також до документів, які свідчать про дату та час прибуття вказаних осіб з м. Київа до м. Рівного.
Крім того, слідчим не були допитані керівники відділів УМВС України в Рівненській області, яким підпорядковувалися вказані особи у період з 26.03.2015 р. по 29.03.2015 р.
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до документів (інформаційна база перепусток до будівлі), які свідчать про те коли конкретно або в який час 28.03.2015 р. входили до будівлі УМВС України в Рівненській області та виходили з неї ОСОБА_30 , ОСОБА_41 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 .
Слідчими не встановлено, яким транспортом дісталися до м. Києва та будівлі № 31, по вул. М. Берлинського, у м. Києві 28.03.2015 р. ОСОБА_30 , ОСОБА_41 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 для проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 де мешкав ОСОБА_10 та повернулися в той же день до м. Рівного вказані особи.
Слідчим документально не встановлено, яким чином, коли конкретно (28.03.2015 р. чи 29.03.2015 p.), одноосібно або в супроводі якої конкретно особи потрапив до будівлі УМВС України в Рівненській області ОСОБА_10 .
Слідчим документально не встановлено, яким чином, коли конкретно, одноосібно або в супроводі якої конкретно особи потрапив о 16:30 29.03.2015 р. до будівлі УМВС України в Рівненській області в кабінет ОСОБА_42 потерпілий ОСОБА_10 .
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до документів, які свідчать про видачу повістки ОСОБА_43 , ОСОБА_39 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 ОСОБА_34 про його виклик до слідчого ОСОБА_17 на 29.03.2015 р. у приміщення в будівлі УМВС України в Рівненській області.
Слідчий не звернулвя з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до інформації операторів мобільного зв`язку для встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, а саме: мобільних телефонів ОСОБА_40 , ОСОБА_44 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 та ОСОБА_9 28.03.2015 р.
Слідчий не звернувся з клопотанням до суду про тимчасовий доступ до речей і документів та на підставі ухвали суду не отримав доступ до інформації операторів мобільного зв`язку, а саме: розмов з мобільних телефонів ОСОБА_40 , ОСОБА_44 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 з 00:00 до 24:00 28.03.2015 р.
Більше того, при наявності листа від оператора «Lifecell» від 29.01.2019 р. (арк. 70, т. 2) слідчий не звернулися до Головної військової прокуратури ГПУ з метою отримання копії інформації, яка міститься у матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000457.
Разом з тим, в листі оператора «Vodafone» від 05.02.2019 р. (арк. 64, 2 том) конкертно вказано на ст.ст. 159, 162 КПК України.
Слідчим ОСОБА_5 , свідомо, виключно з метою створення підстав для закриття кримінального провадження, не проведено слідчого експерименту, разом зі ОСОБА_45 та його захисником, а саме: відтворення обставин певної події та не встановлено маршрут руху автомобіля на якому ОСОБА_9 , під вартою, доставили ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 після проведення обшуку, з квартири у м. Києві де він мешкав, до будівлі УМВС України в Рівненській області у м. Рівному 28.03.2015 р.
При цьому, слідчим ОСОБА_5 свідомо не враховано те, що будь-яка відмова від проведення слідчого експерименту ст. 240 КПК України не передбачена.
Після встановлення слідчим, під час допиту ОСОБА_26 , того, що зі слів вказаної особи ОСОБА_10 нібито погодився після запрошення до ГУ НП в Ріненській області, не було проведено одночасного допиту ОСОБА_9 та ОСОБА_26 .
Разом з тим, в матеріалах 1 та 2 томів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 протокол допиту
ОСОБА_26 в якому він нібито вказував про зазначене відсутній.
Більше того, ОСОБА_26 разом з ОСОБА_39 та ОСОБА_38 , в присутності потерпілого ОСОБА_9 та його захисника, відмовився давати покази, у вказаному кримінальному провадженні, ще у жовтні 2017 р. на підставі ст. 63 Конституції України.
Відповідно до ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю,-суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Слідчий, який виніс оскаржувану постанову працює у третьому слідчому відділі (з дислокацією у м. Рівному) Територіальному управлінні ДБР у м. Хмельницькому, яке розташоване по вул. Симона Петлюри, 35, у м. Рівному. Вказана адреса знаходиться в межах територіальної юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області, а тому скарга на рішення слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути подана слідчому судді вказаного суду.
Просить суд скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_46 від 19.01.2022 р. про закриття кримінального провадження № 0000093.
Направити матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 до третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому для відновлення досудового розслідування та доручення органу досудового розслідування, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 36 КПК України, здійснити досудове розслідування, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України.
Адвокат ОСОБА_6 представник потерпілого ОСОБА_7 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задоволити.
Слідчий та прокурор в судовому засідання заперечили з приводу задоволення скарги, зазначив, що постанова законна.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши скаргу та доводи, якими вона обґрунтовується, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ч.1 ст.84 КПК України наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий встановлює на підставі доказів, тобто фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку.
За змістом ч.1 ст.94 КПК України оцінка доказів слідчим повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Як слідує з ст. 2 КПК України - завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Європейський суд з прав людини зазначив, "що основне призначення процесуальних норм - захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою" ( " Коем проти Бельгії" (2000 р.). Також практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст. 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії " від 27 лютого 1980 року).
Судом встановлено, що 19.01.2022 р. слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у Хмельницькому (далі - ТУ ДБР у м. Хмельницькому) капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000093 від 12.06.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364,ч. 1 ст. 371 та ч. 3 ст. 146 КК України, на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу злочину.
В обґрунтуванні постанови від 19.01.2022 року про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні на основі дослідження всіх обставин та здійснення повного комплексу слідчих (процесуальних) дій, встановлено відсутність фактичних відомостей щодо вчинення зазначеними особами злочинів, а отже безсумнівних обставин, які є достатніми для повідомлення цим службовим особами про підозру у вчиненні таких злочинів, під час досудового розслідування не виявлено.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, констатовано факт відсутності у діяннях ОСОБА_26 , ОСОБА_40 , ОСОБА_47 , ОСОБА_32 , ОСОБА_48 та ОСОБА_18 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.І ст. 364, ч. 1 ст. 371 та ч. 3 ст. 146 КК України.
У кримінальному провадженні повідомлення про підозру не вручалося.
Слід також звернути увагу на те, що відповідно до вимог КПК України, особа, тобто ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_48 та ОСОБА_18 , мають право на розгляд провадження проти неї у найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Відповідно, постанова слідчого про закриття кримінального провадження є засобом встановлення правової визначеності щодо статусу особи, діяльність/бездіяльність якої є предметом дослідження у кримінальному провадженні, а відтак фактично і переслідуванні, а тому у сукупності остаточність висновку сторони обвинувачення про відмову здійснювати подальше досудове розслідування має бути гарантована в необхідних межах. У цьому аспекті важливим є з`ясування правових стандартів, що мають бути дотримані для забезпечення остаточності вирішення питання щодо ймовірних підстав висунутого проти особи обвинувачення.
Остаточність вирішення питань в рішенні слідчого про закриття кримінального провадження хоча й не підпадає під дію принципу «res judicata» (остаточності судового рішення), втім є предметом охорони в контексті заборони проведення тривалого розслідування фактично з одних тих самих підстав. Адже неодноразове закриття (або зупинення) кримінального провадження та його відновлення негативно впливає на права та законні інтереси осіб, оскільки вони перебувають в стані невизначеності щодо долі кримінального провадження проти них.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що метою статті 4 Протокол)' .N*2 7 є заб г - повторення кримінального провадження, яке було завершено остаточним рішенням (рішення у справі «Сергій Золотухін проти Росії»).
Заборона повторного розслідування як механізм забезпечення правила «non bis in idem» унормована національним законодавцем, зокрема, у спосіб закріплення в якості обставин, що унеможливлюють проведення досудового розслідування з одних і тих самих підстав впродовж тривалого часу.
Сказане ще раз підтверджує той факт, що рішення про закриття кримінального провадження визнається таким, що остаточно вирішує питання кримінального переслідування, не лише доктринально, а й на законодавчому рівні.
З огляду на сутність та підсумковий характер рішення про закриття кримінального провадження в загальній динаміці кримінального процесу, особливе значення набуває забезпечення його своєчасності, законності та обґрунтованості. Інші негативні наслідки настають при навмисному затягуванні провадження стороною обвинувачення із його закриттям у разі наявності для цього підстав, передбачених законом.
У розрізі вищевикладеного, аналізуючи зібрані докази, є достатні підстави вважати, що у цьому випадку прийняття правильного та своєчасного рішення про закриття кримінального провадження за умови відсутності підстав чи недоцільності здійснення подальшого кримінального переслідування конкретної особи слугує важливим фактором з точки зору забезпечення права такої особи на ефективний захист та своєчасне вирішення обвинувачення проти неї в контексті загального права на справедливий судовий розгляд, передбаченого статтею 6 КЗПЛ: завершення досудового розслідування у цей спосіб вносить правову визначеність щодо стану осіб, стосовно яких здійснювалось переслідування.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження, за умови яке має місце у цьому кримінальному провадженні: своєчасність, об`єктивність, повнота розслідування, існує для того, щоб у вищевказаний спосіб забезпечити дієвість засад кримінального судочинства, у тому числі у розрізі визначення правового статуту осіб, уникнення зайвих витрат часу та зусиль сторін кримінального провадження задля дослідження одних і тих самих обставин, які були предметом дослідження, тобто не є необхідним проведення будь-яких процесуальних слідчих дій, ціль яких не виправдовується кримінальних судочинством.
Слід врахувати і правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пригунов та інші проти України», відповідно до якої зобов`язання провести розслідування не є обов`язком досягнення результатів, а отже не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти до висновку, який співпадає із викладом подій скаржника, а навпаки має бути здатним до встановлення фактів справи, а якщо твердження виявляться правдивими - до встановлення та покарання винних осіб.
Додаткові заходи та можливості збирати докази у кримінальному провадженні вже вичерпано.
Згідно ч.3 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим кодексом.
Оскаржувана постанова, відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст.110 КПК України.
Твердження заявника про однобічність розслідування є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах кримінально-процесуального законодавства України.
Оглянуті матеріали, свідчать про те, що органом досудового розслідування проведено повну та об`єктивну перевірку та доводи заявника перевірені в повному обсязі.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 представника потерпілого ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303,307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 представника потерпілого ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 від 19.01.2022 року про закриття кримінального провадження за №0000093 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1