Справа №127/1629/22
Провадження №1-кс/127/732/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2022 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 від 17 грудня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з даною скаргою, посилаючись на те, що постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 17 грудня 2021 року йому було відмовлено у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Оскаржувана постанова мотивована тим, що відсутні докази, які свідчили б про завдання йому моральної, фізичної або майнової шкоди можливим вчиненням кримінального правопорушення. Вважає що дана постанова є незаконною, оскільки в основі набуття статусу потерпілої особи в кримінальному провадженні лежить одночасно наявність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення кримінального правопорушення або заяви про залучення як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачається, тому статусу така особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов. Умовою відмови у визнанні потерпілим є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що особі не завдано шкоди. Оскаржувана постанова таких даних не містить, а згідно із законом вони повинні бути взагалі вмотивовані. Як видно з матеріалів справи, він звертався із заявою про шкоду, про злочин та заподіяну ним шкоду для нього, він добивався реєстрації вказаного провадження до ЄРДР, злочинні діяння викладені ним в його заяві стосуються його інтересів, впливають на його процесуальні і громадянські права в кримінальному провадженні та житті, впливають на наслідки для нього. В усіх його заявах зазначено про заподіяння йому усіх форм шкоди, підтверджено це доказами, зокрема відеозаписом з бодікамер, а слідство оскаржуваною постановою не спростовує таку шкоду. Очевидним є факт заподіяння збитків та шкоди особі, якщо відносно неї вчиняються порушення законів, викладені в заяві про злочин факти підтверджені доказами, що вказує на явні ознаки заподіяння шкоди як моральної у зв`язку з порушенням прав потерпілого в провадженні, так і майнової (витрати на написання та відправлення вимушених скарг та заяв та майнові втрати викладені в заяві про злочин). Крім того, невизнання його потерпілим позбавляє можливості в межах закону реалізовувати права в інтересах кримінального провадження, яке безпосередньо стосується його порушених законних прав та інтересів та шкоди від такого порушення. На підставі викладеного, з метою повного, всестороннього та об`єктивного розгляду справи та офіційного з`ясування важливих для його захисту та істини обставин, виконання завдань КПК України, просив скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

В судове засідання особа, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 не з`явився, суду надав заяву про розгляд скарги у його відсутність в зв"язку з провадженням воєнного стану на території України, скаргу підтримав.

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність слідчого, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000217 від 15.12.2021, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим (п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Судовим розглядом встановлено, що четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про кримінальне правопорушення були внесені відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2021 (справа №127/30197/21), якою зобов"язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Хмельницькому внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 06.10.2021 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень працівниками відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

16 грудня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Згідно з постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 17 грудня 2021 року ОСОБА_3 відмовлено у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. В обґрунтування свого рішення слідчий ОСОБА_4 зазначила, що на даний час підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні немає, оскільки будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди відсутні. Водночас, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 , а тому на цей час, з огляду на вимоги ст. 60 КПК України, він наділений правами (процесуальним статусом) заявника. На даний час, в ході досудового розслідування не було встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність збитків, заподіяних ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 даної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В абзаці 2 частини 2 статті 55 КПК України зазначено, що потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. У частині 3 вказаної статті зазначено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Не дивлячись на положення ч. 5 ст. 55 КПК України, її приписи слідчим ОСОБА_4 під час винесення нею оскаржуваної постанови не виконані, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено конкретних очевидних та достатніх підстав вважати, що клопотання ОСОБА_3 про залучення його до провадження як потерпілого подано особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. Крім того, слідчим ніяк не прокоментовано доводи заявника про завдання йому матеріальної та моральної шкоди.

Вважаю, що очевидність та достатність підстав (ч. 5 ст. 55 КПК України) є оціночним судженням, і вони з`ясовуються через слідчі дії. Значення слідчих дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань. Закон покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України). Кримінальний процесуальний Кодекс України не вимагає від заявника надання органу досудового розслідування доказів моральної або іншої шкоди для надання йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, приймаючи процесуальне рішення, слідчий, прокурор складає мотивовану постанову, де аргументує прийняте рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчий ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, не аргументує прийняте рішення, не спростовує обставини, на які вказує ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях.

Згідно з п. 4 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення. Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка згідно положень ч. 2 ст. 9 КПК України полягає в обов`язку прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено, що слідчим ОСОБА_4 не надано оцінки доводам заявника ОСОБА_3 щодо заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, вважає, що постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 17 грудня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 слід скасувати, а скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 55, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 17 грудня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 скасувати.

Зобов"язати слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000217 від 15.12.2021 вручити ОСОБА_3 пам"ятку про процесуальні права та обов"язки потерпілого у відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України протягом 3-х днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: