БРОДІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 439/772/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 11.06.2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Броди, Львівської області, громадянки України, вдови, із середньою освітою, не працюючої,жительки: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима, 09 березня 2022 року Бродівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, покарання відбула станом на 07.07.2022 рік, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засуджена вироком Бродівського районного суду Львівської області від 09 березня 2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. 10 травня 2022 року ОСОБА_4 була викликана до Золочівського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, де їй було вручено під особистий підпис підписку про ознайомлення із покаранням у виді громадських робіт, порядком та умовами відбування покарання, обов`язками передбаченими для даного виду покарання та попереджена про кримінальну відповідальність у разі ухилення від його відбування. В подальшому, засуджена ОСОБА_4 була направлена до КП «Броди», що розташовано за адресою: Львівська область, м. Броди, вул. Залізнична, 44, для відбуття призначеного покарання. Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи необхідність відбування покарання, призначеного вироком суду та маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ч.1 ст.37, ч.3 ст.40 КВК України, знаючи порядок та умови відбування покарання та систематично не виконуючи встановлених обов`язків, ухилилася від його відбування, що виразилось у невиході більше двох разів протягом місяця на відпрацювання громадських робіт без поважних на це причин, а саме у період з 21.06.2022 року по 24.06.2022 року (включно).
В загальному ОСОБА_4 без поважних причин станом на 27.06.2022 року не відбула 16 годин громадських робіт, тим самим, згідно ч. 3 ст. 40 КВК України, умисно ухилилась від відбуття покарання у вигляді громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженим від відбування громадських робіт.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та пояснила, що дійсно покарання відбула не повністю, а саме з 21.06.2022 року по 24.06.2022 року не відбула 16 годин громадських робіт, на відпрацювання годин громадських робіт не прибувала без поважних причин. В даний час жаліє про вчинене, щиро розкаялася та просила її суворо не карати. Станом на 07.07.2022 року покарання за попереднім вироком відбула повністю.
Судом з`ясовано, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого її обвинувачення, сумнівів у добровільності її позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого її проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самої обвинуваченої яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України -ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт доведена.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі останній заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, відбуття покарання у вигляді громадських робіт на момент розгляду справи повністю.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченої суд бере до уваги, що судимість погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштована, вдова, покарання у вигляді громадських робіт на момент розгляду справи відбула повністю.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути призначено в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.
Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченої, повністю визнала вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного основного покарання шляхом звільнення її від відбування основного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до листа фахівця Золочівського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області № 1209/1/36/22 від 07.07.2022, ОСОБА_4 07.07.2022 року в повній мірі відбула кримінальне покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт призначене Бродівським районним судом Львівської області.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Речових доказів та процесуальних витрат не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити її покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1