Справа № 183/2399/22
№ 1-кс/183/931/22

У Х В А Л А
21 липня 2022 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання Слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, обраного відносно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді старшого стрільця 1 відділення другого взводу першої стрілецької роти окремого стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання Слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, погоджене з прокурором ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, в межах строку досудового розслідування.
Так, згідно поданого клопотання, органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді старшого стрільця 1 відділення другого взводу першої стрілецької роти окремого стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 10 години 28 хвилин 28 травня 2022 року, перебуваючи в тиловому пункті управління військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира з озброєння, начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 висунутись на бойові позиції до в АДРЕСА_3 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Таким чином органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.
28.05.2022 року ОСОБА_4 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.
30.05.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
03 червня 2022 року Слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 липня 2022 року.
Слідчий у клопотанні посилається на те, що на даний час обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, підтверджується зібраними на стадії досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.
Між тим, слідчий посилається на те, що 14 травня 2022 року приблизно о 19.00 годині 00 старший солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Бахмут, Донецької області отримав від командира батальйону полковника ОСОБА_11 законний усний наказ вибути до місця розташування батальйону у місто Сєвєродонецьк Луганської області, чим забезпечити виконання поставленого завдання підрозділу, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі. Отримавши вказаний наказ, старший солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час проходження військової служби, діючи з прямим умислом,в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби щодо зайняття бойових позицій і прикриття підрозділів військової частини в межах і навколо визначеного району в місті Сєвєродонецьку Луганської області, внаслідок чого приблизно о 15 годині 00 хвилин 18 травня 2022 року самовільно залишив територію місця базування підрозділу в місті Сєвєродонецьк, Луганської області та вибув до м. Бахмут, Донецької області, де перебував до 28 червня 2022 року. При цьому ОСОБА_4 військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в місті Сєвєродонецьку Луганської області з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язків військової служби. Вказані дії старшого солдата ОСОБА_4 потребують додаткової кваліфікації за ч. 4 ст. 409 КК України.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою закінчується 22.06.2022 року, однак в цей строк закінчити досудове розслідування слідчому не вдається можливим, внаслідок необхідності виконання великого обсягу слідчих (процесуальних) дій та у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження.
Так, слідчий наполягає на тому, що по кримінальному провадженню необхідно виконати наступне:
- з урахуванням результатів проведених та завершених слідчих та процесуальних дій вирішити питання про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, а також про необхідність повідомлення ОСОБА_4 , про зміну раніше повідомленої підозри, додатково допитати останнього у якості підозрюваного, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Усі перелічені слідчі та процесуальні дії, які необхідно провести до закінчення досудового розслідування, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
У 50-денний строк завершити досудове розслідування неможливо внаслідок складності кримінального провадження, оскільки для досягнення його завдань необхідно виконати перелічені слідчі дії, які матимуть важливе значення для судового розгляду, ухвалення законного та вмотивованого рішення.
Обставинами, що перешкоджали здійснити вказані вище слідчі та процесуальні дії раніше, є допит свідків, які виконують бойові завдання в різних населених пунктах.
Результати слідчих та процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, мають значення доказів у кримінальному провадженні для судового розгляду, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваних до вчинення кримінальних правопорушень за обставинами кримінального провадження.
Проведення усіх вищевказаних процесуальних дій для розслідування має вирішальний характер, у зв`язку з тим, що їх виконання, є обов`язковим для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також забезпечення прав підозрюваного.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні строку тримання ОСОБА_4 під вартою.
При цьому слідчий посилається на те, що не перестали існувати ризики, визначені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, які слідчий суддя вважав доведеними при застосуванні запобіжного заходу не зменшилася та не відпала. При цьому прокурор наполягає на наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також прокурор наполягає на тому, щоб судом при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою було вирішене питання щодо можливості внесення застави у розмір, не меншому, ніш визначив слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу.
Захисники в судовому засіданні заперечували проти заявленого клопотання. Прокурором, на думку захисту, не обґрунтовано ризики щодо можливості переховування від суду, як і не обґрунтовано ризик незаконного впливу на свідків. При цьому сторона захисту особливу увагу звертає на відсутність доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України. На думку захисту, сторона обвинувачення спотворює обставини справи. Так, солдат Броварський надав рапорт командиру роти про необхідність надання йому психолого-психіатричної допомоги,оскільки за своїм психічним станом він не міг продовжувати виконувати свої обов`язки. Наявність такого рапорту спростовує факт самої непокори. Факт непокори спростовує і відеозапис, що був проведений з ОСОБА_4 на мобільний телефон, де він не відмовлявся виконувати свої обов`язки, а лише просив надати психологічної допомоги. На думку захисту, подані слідчим та прокурором докази до матеріалів щодо продовження строку тримання під вартою, мають високу ступінь сумнівності, не можуть бути вагомими доказами. Також захисники звернули увагу на особу підозрюваного, який має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має намір продовжувати службу після певної реабілітації, яку він міг би отримати, не перебуваючи під вартою.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисників, вважає, що прокурором не доведені ризики, зазначені у клопотанні. Також підозрюваний звернув увагу не те, що не відмовлявся виконувати наказ командира від 28.05.2022 року, а перебуваючи в м.Бахмут напередодні, тобто 27.05.2022 року з нього списали закріплене майно, в тому числі автомат, оскільки він повинен був проходити психологічну підтримку.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного.
Подані прокурором матеріали, у своїй сукупності, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України.
Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Як зазначив суд вище, надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст. 402 КК України, що підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису.
При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Слідчий суддя на стадії досудового розслідування позбавлений можливості надати оцінку доказам, поданим стороною обвинувачення, та розцінити, як не належні чи не допустимі, як на тому наполягає сторона захисту, оскільки така оцінка буде надана судом при судовому розгляді кримінального провадження.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_4 зареєстрований в м.Черкаси, що знаходиться на значній відстані від органу досудового розслідування, а також той факт, що військова частина, у якій підозрюваний проходить службу, на даний час виконує бойові завдання пов`язані із військовою агресією Російської Федерації проти України в Луганській та Донецькій областях.
Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, Слідчий суддя враховує наявність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, його сімейний стан, зареєстроване місце проживання, бажання продовжувати військову службу, однак ці обставини кожен окремо та у своїй сукупності не можуть слугувати достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Водночас вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий.
В свою чергу, дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є не достатньо обґрунтованим, тому визнається таким, що не підлягає задоволенню.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії російської федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, не буде занадто обтяжливою для підозрюваного та пропорційною, у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.
У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
клопотання Слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , - задовольнити.
Підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 липня 2022 року.
Визначити заставу у вигляді 3000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744300 гривень 00 копійок (сімсот сорок чотири тисячі триста гривень), які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;
3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , прокурорів Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та слідчого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .
З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного захисту на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1 .