Дата документу 19.09.2022 Справа № 322/50/16
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/50/16 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1203/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2022 року, якою у відношенні,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 жовтня 2022 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2022 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 жовтня 2022 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_7 може іншим чином перешкоджати проведенню судового розгляду з огляду на те, що у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений постійно скаржиться на поганий стан здоров`я, разом з тим намагався зашкодити своєму здоров`ю та ковтав металеві предмети, крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, в той час, як у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області вже перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні, зокрема, тяжких та особливо тяжких злочинів, що підтверджує ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та змінити запобіжний захід ОСОБА_7 із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своєї скарги вказує, що стан здоров`я ОСОБА_7 періодично погіршується в умовах тримання останнього під вартою в слідчому ізоляторі, обвинувачений не отримує належної медичної допомоги, яка йому необхідна за станом здоров`я, а тому подальше утримання його під вартою не відповідає практиці ЄСПЛ та погіршує його право на особисту свободу.
Зазначає, що відповідно до консультації завідуючого відділенням мікрохірургії ЛОР - органів, обвинуваченому показане планове хірургічне лікування, КТ ППН.
Крім того, вказує, що відповідно до довідки лікаря терапевта ОСОБА_8 , який є батьком обвинуваченого, має гіпертонічні хвороби та потребує додаткового догляду.
Зауважує, що з довідки, виданої лікарем ОСОБА_9 , ОСОБА_10 перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра, що підтверджують потребу батьків обвинуваченого у догляді за ними.
Вказує, що відповідно до довідки характеристики, виданої виконавчим комітетом Новомиколаївської селищної ради, ОСОБА_7 допомагає батькам по домашньому господарству та його батьки потребують допомоги з боку ОСОБА_7 .
Звертає увагу на те, що згідно довідки №1525 від 2 червня 2022 року, ОСОБА_7 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї ОСОБА_10 , 1961 року народження та ОСОБА_11 , 1975 року народження.
Крім того, звертає увагу на те, що відповідно до довідки №1562 від 8 червня 2022 року, ОСОБА_10 1961 року народження є інвалідом 3 групи по життєво та потребує стороннього догляду.
Зауважує, що батьки обвинуваченого потребують стороннього догляду, який він може їм забезпечити, перебуваючи під домашнім арештом.
Вказує, що вищевказані обставини оголошувались ним у судовому засіданні, були надані письмові документи на підтвердження вказаних обставин, але суд першої інстанції не взяв до уваги позитивну характеристику обвинуваченого та його поганий стан здоров`я, який в умовах несвободи тільки погіршується з кожним днем, ОСОБА_7 потребує негайної медичної допомоги.
Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі.
Зазначає, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має родину, в нього є житло, в якому він проживав до затримання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а тому доводи прокурора та суду щодо неможливості обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необґрунтованими.
Крім того вказує, що беззаперечним доказом відсутності ризиків про які зазначав прокурор та суд, є факт відсутності заяв та скарг свідків, потерпілих про вчинення на них будь-якого тиску або погроз.
Зауважує, що вже зібрані всі докази по справі, проведені експертизи, експерти, потерпілі та свідки повідомлені письмово про відповідальність за завідомо неправдиві покази та за відмову від давання показань, тобто ніякого тиску або іншого втручання у хід кримінального провадження ОСОБА_7 не може чинити, в тому числі знаходячись під домашнім арештом.
Вказує, що за час досудового розслідування будь-яких порушень як підозрюваного, зі сторони ОСОБА_7 не було, останній чітко та добросовісно виконував свої процесуальні обов`язки; за час досудового розслідування та розгляду справи у суді, ОСОБА_7 об`єктивно не давав приводу для того, щоб стверджувати про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.
Зауважує, що злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 та ступінь причетності його до нього та обставини їх вчинення є недоведеними та більш м`який запобіжний захід з вищенаведених причин буде достатнім для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу.
Повідомлені належним чином обвинувачений про часта місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 , із заявою про забезпечення його участі в судовому засіданні апеляційного суду не звертався, прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.
Заслухавши доповідь судді, захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.
Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений навмисно шкодить своєму здоров`ю, ковтаючи металеві предмети, у зв`язку із чим постійно скаржиться на стан свого здоров`я, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 будь-яким способом намагається перешкоджати кримінальному провадженню.

Також, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, відсутні дані, що він має постійне джерело доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних злочинів.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 189 КК України в той час, як відносно нього вже перебували у суді першої інстанції кримінальні провадження за обвинуваченням у вчиненні в тому числі ще ряду тяжких умисних злочинів, що свідчить також про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Доводи захисника про відсутність інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України апеляційний суд відкидає, оскільки наявність інших ризиків, крім вищевказаних, не встановлено.
Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час апеляційному суду не надано.
Доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_7 має хворих батьків, які потребують додаткового догляду, має соціальні зв`язки, має житло, в якому зареєстрований, не порушував свої процесуальні обов`язки як підозрюваний, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, посилання захисника на позитивну характеристику відносно обвинуваченого ОСОБА_7 поряд з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями, які мають суттєвий суспільний інтерес, оскільки вчинені в тому числі проти життя та здоров`я особи, що є найвищою цінністю, не можуть слугувати на користь позитивної характеристики останнього та підставою для скасування законного судового рішення.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
Разом з тим, колегія суддів враховує повідомлення захисника з приводу стану здоров`я обвинуваченого та приходить до наступного.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.
Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення захисника щодо стану здоров`я обвинуваченого та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я останнього, який перебуває в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 серпня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 жовтня 2022 року включно, залишити без змін.

У відповідності до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухваласудуоскарженнювкасаційномупорядкунепідлягає,набираєзаконноїсилизмоментуїїоголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4