Справа № 125/1808/21
Провадження №11-кп/801/926/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000144 від 15.08.2021, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_10 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 29.07.2022, яким
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бар Вінницької області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, освіта вища ступеня бакалавр, судимості відсутні, здійснює догляд за особою з інвалідністю,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 Кримінального кодексу України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Речовий доказ у кримінальному проваджені, а саме оптичний DVD-R диск, який містить відеофайли з камер відеоспостереження приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » залишено в матеріалах кримінального провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2021 близько 02 год 00 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи біля входу до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », по вулиці Святого Миколая, 1 в місті Бар Вінницька область, на ґрунті неприязних відносин підійшов до ОСОБА_11 , та маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, умисно узявши за плече обома руками останнього, штовхнув його, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на підлогу. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , знаходячись біля ОСОБА_11 , коли той намагався підвестись на ноги, наніс один удар стопою правої ноги в область обличчя, а саме щелепи ОСОБА_11 , після чого не зупиняючись наніс один удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_11 . Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 , який в той час лежав на підлозі та почергово з обох рук наніс п`ять ударів в область голови ОСОБА_11 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта № 138 від 07.10.2021 у ОСОБА_11 мало місце: перелом нижньої щелепи в ділянці кута зліва та справа, не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння, не супроводжувалися небезпечними для життя явищами та за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Барського районного суду Вінницької області від 29.07.2022 і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні засудженого складу кримінального правопорушення.
Підставою для скасування вироку суду захисник вважає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Захисник переконаний, що під час досудового розслідування допущено ряд порушень, а саме: досудове слідство проведено без визначення уповноваженої особи; виїмка медичної картки потерпілого здійснена поза межами строків рішення суду; передача експерту рентгенівських знімків потерпілого здійснено з порушенням порядку отримання доказів; проведення ряду слідчих дій до надання статусу підозрюваного ОСОБА_7 , що порушило його право на захист. Також захисник вказує на невідповідність показань свідків іншим матеріалам справи.
До закінчення апеляційного розгляду кримінального провадження прокурор ОСОБА_10 відмовився від своєї апеляційної скарги
Заслухавши суддю-доповідача, виступи обвинуваченого та його захисника на підтримку своєї апеляційної скарги, заперечення представника потерпілого щодо задоволення апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив закрити провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 , вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ґрунтуються на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.
Посилання захисника в апеляційній скарзі, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зібрані докази є недопустимими є непереконливими і спростовуються сукупністю наявних доказів.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , письмовими доказами та відеозаписом з камери спостереження.
Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були очевидцями події і вказали на обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 ОСОБА_7 . Їх пояснення узгоджуються з пояснення потерпілого, відеозаписом з камери спостереження та іншими письмовими доказами. Невідповідності та суперечності в їх поясненнях апеляційний суд не вбачає.
Посилання захисника на порушення під час проведення досудового розслідування є надуманими, адже дані слідчі дій проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Доводи захисника про не визначення уповноваженої особи для здійснення досудового розслідування повністю було спростоване судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження.
Відсутність постанови про призначення слідчого не свідчить про неповноважність слідчого на ведення кримінального провадження.
Згідно з частиною 1 статті 214 КПК, слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно з ч. 1, 3 статті 110 КПК процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що прямої вказівки на обов`язкове оформлення рішення керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого, який буде проводити досудове розслідування у формі постанови КПК не містить.
На підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_15 прокурор надав документ у паперовій формі з назвою «доручення про проведення досудового розслідування» від 15.08.2021, який, крім дати його складення, містить інформацію про місце його складення, прізвище та ініціали, посаду особи, яка прийняла рішення про визначення слідчого, прізвище та ініціали слідчого із вказівкою на назву слідчого підрозділу, посилання на правові підстави надання доручення (ст. 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР і дату його внесення до Реєстру, попередню правову кваліфікацію (ч. 1 ст. 122 КК України), посилання на обставини провадження (за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ), вимогу вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та прийняття законних процесуальних рішень у передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що прийняття рішення у формі доручення про проведення досудового розслідування, у якому викладені важливі елементи змісту постанови, вказані у статті 110 КПК України, не є істотним порушенням КПК України і не спричиняє визнання слідчого ОСОБА_15 неналежним процесуальним суб`єктом здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
З приводу недопустимості доказів через отримання медичної картки потерпілого ОСОБА_11 поза межами строків визначених рішенням суду, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
З пояснень свідка ОСОБА_16 , даними під час судового розгляду справи судом першої інстанції, слідує, що остання не пам`ятає, коли саме фактично відбулося вилучення медичної карти потерпілого, конкретні обставини вилучення медичної карти ОСОБА_11 та не змогла достовірно підтвердити, що в конкретно цій ситуації була дотримана описана нею процедура, зокрема, не змогла підтвердити достовірності внесених записів до внутрішнього журналу лікарні щодо дати вилучення карти ОСОБА_11 .
Наданий стороною захисту витяг з журналу видачі історій в правоохоронні органи не є передбаченою нормативними актами формою обліку видачі медичних карт слідчим органам, а є внутрішнім документом медичного закладу, який ведеться у ньому з власної ініціативи і на власний розсуд. Відповідно, такий внутрішній документ, відповідальність за ведення якого не врегульовано будь-якими правовими приписами, за обставин цього провадження не може мати переваги над даними процесуальних документів, оформлення яких унормовано КПК України.
Також колегія суддів не вбачає порушень кримінального процесуального закону під час отримання експертом рентгенівських знімків потерпілого ОСОБА_11 .
В постанові Верховного Суду від 17.02.2022 (справа № 243/7977/18) зазначив, що за змістом положень ч. 1 ст. 86 (щодо допустимості доказу), ч. 2, 3 ст. 93 КПК (щодо збирання доказів сторонами), застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч. 7 ст. 163 КПК) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: а) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи; б) речі та документи згідно зі ст. 162 КПК містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК.
Таку ж позицію висловив Верховний Суд в постанові від 26.04.2021 (справа №345/3828/19), вказавши, що положеннями ч. 2 ст. 56 КПК України визначено, що під час досудового розслідування потерпілий має право подавати докази на підтвердження своєї заяви, тобто надавати докази безпосередньо слідчому без спеціального судового дозволу. Зокрема, потерпілий може надавати медичні документи на підтвердження фактів завданої кримінальним правопорушенням шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи. У тому числі, судово-медична експертиза може бути призначена за медичною карткою, отриманою від потерпілого.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що надання потерпілим рентгенівських знімків для проведення експертизи було здійснено з дотриманням вимог закону. Після чого вони були направлені слідчим на експертизу, що підтверджується згадкою про них у супровідному листі до постанови слідчого про призначення експертизи.
Потреби у вилученні з дозволу суду медичної документації не було, адже потерпілий надав згоду на її використання.
Внесення змін до рентгенівських знімків неможливе. Посилання на них містилося у медичній карті потерпілого, що описано у висновку експерта. Про проведення рентгену за направленням лікаря одразу після того, як потерпілий прибув до лікарні, повідомили під час допиту і потерпілий, і свідок ОСОБА_13 .
Сумнівів у достовірності вказаних знімків та належності їх потерпілому апеляційний суд не має.
Твердження захисника про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 через неможливість приймати участь в слідчих діях у зв`язку з відсутністю відповідного у нього статусу підозрюваного на час їх проведення, апеляційний суд вважає надуманими. Після пред`явлення ОСОБА_7 підозри, останній мав змогу оскаржити дії та рішення слідчого, заявляти клопотання про проведення тої чи іншої слідчої дії. Захисник жодним чином не конкретизує в чому саме полягає порушення прав його підзахисного до моменту пред`явлення йому підозри.
Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи не ставлять під сумнів законність проведення вказаних слідчих дій та не спростовують висунутого обвинувачення.
Наведені захисником в апеляційній скарзі доводи щодо недопустимості доказів здобутих під час досудового розслідування є надуманими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження і тому не заслуговують на увагу.
Докази, якими суд обґрунтував свій висновок про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, є належними, достатніми та достовірними.
Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що досудове розслідування та судовий розгляд в кримінальному провадженні проведено з дотриманням кримінального процесуального закону, пояснення потерпілого та свідків узгоджуються між собою та з рештою доказів здобутих у справі.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли б перешкодити суду повно й всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне й обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
З наведених підстав апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 403, 404, 405, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 29.07.2022 щодо ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4