Єдиний унікальний номер справи 185/5428/18
Провадження № 1-кп/185/61/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у період воєнного стану у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002327 від 03 грудня 2018 року та за № 0001137 від 14 травня 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Дніпропетровська , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції )
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , строк якого спливає 18 березня 2022 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання , щоб вступити до лав Збройних Сил України.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчиться до наступного судового засідання, однак завершити кримінальне провадження неможливо, оскільки в країні оголошено воєнний стан внаслідок військового вторгнення РФ на територію України, у зв`язку із чим є необхідність відкладення розгляду справи з незалежних від суду причин.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачено на строк до шести років позбавлення волі, не має місця роботи, не має міцних соціальних зв`язків, ухилявся від явки до суду і був оголошений у розшук, що підтверджує ризик того, що ОСОБА_3 в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може ухилятися від явки до суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, що вимагає застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, ОСОБА_3 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

На думку суду, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені ризики на цей час продовжують існувати, є реальним, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим. З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що в клопотанні прокурора надано обґрунтування підстав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому ОСОБА_3 слід продовжити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою і підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, а також подальшому переховуванню від суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжений строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 42040 грн.

Застава в розмірі 42040 грн. була внесена заставодавцем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, та ОСОБА_3 було звільнено з під варти. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року було задоволено клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави, внесену стосовно ОСОБА_3 , у зв`язку з затриманням останнього, однак останній не дотримався вимог, вказаних у вищевказаній ухвалі.

Суд не призначає ОСОБА_3 заставу у даному кримінальному провадженні, так як відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Таким чином суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, відповідно до ст. 183 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 12 травня 2022 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1