Провадження № 11-кп/824/1572/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Дніпровського районного суду м. Києві від 09 лютого 2010 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 19.06.2013 року умовно-достроково,-

визнано не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 20 серпня 2016 року, приблизно о 01 год.55 хв., проходячи біля буд. №9 по вул. Малишка в м. Києві помітив, що в розташованому поруч торговому кіоску «Овочі та фрукти», де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_10 , відігнуті двері. В цей час у нього виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до сховища.

Реалізуючи свої злочинні наміри, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, ОСОБА_8 , упевнившись, що його дії ніким не були помічені, підійшов до кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який орендувала для торгової діяльності ОСОБА_10 та просунувши руки через грати, проник в приміщення кіоску, звідти таємно викрав належне останній майно, а саме: плоди малини вагою 565 г., вартістю 25 гривень 40 копійок; плоди винограду, вагою 7,1 кг, вартістю 248 гривень 15 копійок, плоди лохини вагою 2,03 кг, вартістю 263 гривні 90 копійок; плоди нектарину вагою 8,8. кг., вартістю 440 гривень 00 копійок.

Тим самим ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки відразу був затриманий працівниками поліції.

ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, так як особа виконала усі дії, які вважала за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурором подано апеляційну скаргу, у якій вона просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

На думку прокурора, вказані висновки суду у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вина ОСОБА_8 була підтверджена сукупністю належних та допустимих доказів. Судом першої інстанції жодним чином не надано належної правової оцінки показам потерпілої ОСОБА_10 , яка підтверджує факт визнання своєї вини у вчиненій крадіжці ОСОБА_8 , а також підтверджує час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, які підтверджують вину у вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК, саме: показами потерпілої ОСОБА_10 , показами свідків ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 .

Також, судом безпідставно визнано неналежними та недопустимими доказами протокол огляду місця події від 20.08.2016 року проведений за адресою: АДРЕСА_2 , та протокол затримання ОСОБА_8 від 20.08.2016 року, у зв`язку з тим, що вони отримані з порушенням права на захист обвинуваченого. Адже матеріали справи містять доручення № від 20.08.2016 року, виданого Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві, адвокату ОСОБА_13 для здійснення захисту ОСОБА_8 , а також протоколом роз`яснення права на захист від 30.09.2016 року, відповідно до змісту якого обвинуваченому було роз`яснено його право на кваліфіковану правову допомогу від реалізації якого останній відмовився.

Прокурор вказує, що в ході судового розгляду справи, під час допиту свідка ОСОБА_11 , 06.09.2021 прокурору стало відомо, що разом із свідком в складі екіпажу поліції охорони, що здійснювала затримання ОСОБА_8 перебував ОСОБА_14 , тому прокурором в районному суді було заявлено клопотання про виклик та допит останнього в якості свідка, однак дане клопотання судом було відхилено. В зв`язку з відмовою суду у задоволенні клопотання прокурора про виклик та допит свідка ОСОБА_15 , на думку сторони обвинувачення судом допущено неповноту судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 щодо необґрунтованості апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Частиною 1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При цьому, із ст.94 КПК України вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Однак, суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався та прийшов до передчасного висновку про невинуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Так, виправдовуючи обвинуваченого, суд першої інстанції зазначив, що аналізуючи покази потерпілої та свідків, суд прийшов до висновку про те, що вони підтвердили факт викрадення фруктів 20 серпня 2016 року у нічний час з кіоску з металевою решіткою за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, жоден зі свідків не бачив, що саме ОСОБА_8 проник до торгового кіоску та вчинив закінчений замах на викрадення чужого майна, тому дані покази не доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а тому не можуть бути взяті до уваги, як доказ вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Проте, на колегії суддів, судом першої інстанції не надано належної оцінки показам, як потерпілої ОСОБА_10 , так і свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які вказували, що сам обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у тому, що намагався заволодіти фруктами. Будь-якої інформації яка б вказувала на те, що обвинувачений себе оговорював, вони не повідомили. Проте їхні показання належної оцінки судом першої інстанції не отримали.

Відповідно до вимог ст. 40 КПК України слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, тобто уповноважений здійснювати досудове розслідування кримінального провадження в ході якого у законний спосіб фіксувати та збирати докази.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, огляд місця події проведено до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань о 04 год. 30 хв. відразу після прибуття на місце події слідчо-оперативної групи, як невідкладну слідчу дію. Під час проведення огляду місця події 20 серпня 2016 року в період часу з 04:20 до 04:30 год. від ОСОБА_8 заяв про залучення адвоката не надходило і будь-яких доказів того, що останній просив надати захисника який приймав би участь під час огляду місця події обвинувачений в ході судового розгляду суду не надали. Також не надходило від ОСОБА_8 і понятих зауважень з приводу проведення вказаного огляду місця події.
Натомість доручення Регіональним центром з надання безоплатної правової вторинної допомоги у м. Києві, для здійснення захисту ОСОБА_8 , було видано о 08 год. 00 хв. 20 серпня 2016 року, тобто вже після проведення невідкладної слідчої дії огляду місця події.

При цьому, як вбачається з копії ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року, призначений за вищевказаним дорученням захисник ОСОБА_13 приймав участь у судовому засіданні при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Сукупність вказаних обставин, на думку апеляційного суду, ставить під сумнів висновки суду першої інстанції, що на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження взагалі не приймав участь захисник.

А отже, висновки суду першої інстанції про порушення права на захист ОСОБА_8 та недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 20 серпня 2016 року є передчасними та необґрунтованими.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :