КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

адвокат ОСОБА_5

особа, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №4 -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження за № 4 від 11.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що до клопотання не було надано доказів набуття ОСОБА_6 статусу цивільного позивача доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а тому, пославшись на положення ст.171 КПК України залишив без задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати, накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , Апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та зазначає, що слідчим суддею не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено наявність підстав за якими потрібно було накласти арешт, зокрема, не враховано і те, що в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005004 від 11.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. В межах кримінального провадження ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя пославшись на положення ч.1 ст.171 КПК України залишив його без задоволення.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується.

Згідно вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч.2 ст. 61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або до суду.

Ч.2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірно вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Так, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження за № 0005004 та відмовляючи у його задоволенні, правильно зазначив, що арешт майна з метою забезпечення відшкодування шкоди може мати місце лише щодо майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду.

Оскільки в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався у клопотанні ОСОБА_6 слідчий суддя правильно прийшов до висновку про відсутність на даний час правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та правомірно відмовив у задоволенні клопотання.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею не враховано наявність підстави для арешту майна, є необґрунтованим та не знайшло свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки за змістом ст. 170, ч.ч.1,3 ст. 171 КПК України у цивільного позивача є право на звернення до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи з метою забезпечення цивільного позову тільки у випадку, якщо це фізична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому жодній особі у даному кримінальному проваджені підозри не пред`явлено. Крім цього не доведено, що саме ОСОБА_7 , вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України.

В зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що викладенні в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення є немотивованими, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 395, 396, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження за № 4від 11.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1926/2022

Єдиний унікальний номер 753/22300/20 Категорія ст. 172 КПК України

Доповідач: ОСОБА_1