ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1020/22 Номер провадження 11-сс/814/816/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 13 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харків задоволено та продовжено щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Хатнє Великобурлуцького району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11.07.2022 року.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

05.11.2020 року, близько 03.30 год., ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку №12 по вул. Танкопія в м. Харків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, з метою особистого збагачення, здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 1 138 грн.
Після цього, 09.12.2020 року, близько 06.30 год., перебуваючи поблизу будинку №16 по вул. Танкопія в м. Харків, здійснив напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, відносно ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 2 583 грн.
Крім того, 09.12.2020 року, близько 06.30 год., після вчинення розбійного нападу, ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу майданчика біля входу до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 , потворно, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування).
Проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, дані про особу ОСОБА_8 , суд першої інстанції мотивував своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжких злочинів, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не відпали та не зменшились.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 та ч.2 ст.152 КК України, є необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодним належним та допустимим доказом. Органом досудового розслідування не враховано тих обставин, що до інкримінованих кримінальних правопорушень причетна інша особа.

Вказує, що ОСОБА_8 перебуває під вартою понад один рік та два місяці, тобто з порушенням загального строку, визначеного ч.2 ст. 197 КПК України.

При цьому, відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харків від 17.01.2022 року граничним строком дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено 17.03.2022 року, однак із клопотанням про продовження строку тримання під вартою слідчий прокурор не звертався.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу законною і обгрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.
Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0002099 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд, проаналізувавши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати.

Суд належним чином врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, обґрунтовано звернувши увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Твердження захисника щодо необгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих злочинів підлягають ретельній перевірці під час судового розгляду справи по суті. Суд на даній стадії розгляду провадження не може надавати оцінку будь-яким доказам.
Вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи захисника щодо перевищення сукупного строку тримання під вартою ОСОБА_8 , є необгрунтованими, оскільки вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України стосуються порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб під час досудового розслідування та не застосовуються щодо продовження зазначеного запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12 травня 2022 року прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_11 було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на підставі якого було постановлено оскаржувану ухвалу суду. Тому, доводи захисника про винесення рішення за відсутності клопотання прокурора не знайшли свого підтвердження.

Підстави перебування ОСОБА_8 під вартою в інші періоди не є предметом перегляду у цьому апеляційному провадженні.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними, оскільки судом було належним чином перевірено наявні матеріали, а наведені захисником доводи, не можуть бути безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 13 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4