19.10.2022 Провадження по справі № 1-кп/940/97/22
Справа № 940/825/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000090 від 23.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Росішки Тетіївського району Київської області, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, раніше судимого вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену у визначеному законом порядку судимість за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яким його засуджено до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
14.07.2022 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушивши вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння, а саме: не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, переслідуючи умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а саме до огородженої території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх вчинити, усвідомлюючи факт належності житлового будинку іншій особі, всупереч волі законного володільця ОСОБА_8 незаконно, за відсутності визначених законом підстав, без згоди потерпілого, через не замкнені вхідні двері проник до житлового будинку, чим порушив недоторканість житла.
Разом з тим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту та не погашену у визначеному законом порядку судимість за вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яким його засуджено до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 19.07.2022 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушивши вимоги ст. 30Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла чи іншого володіння, а саме: не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, переслідуючи умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а саме до частково огородженої території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи їх вчинити, усвідомлюючи факт належності житлового будинку іншій особі, всупереч волі законного володільця ОСОБА_9 незаконно, за відсутності визначених законом підстав, без згоди потерпілої, взяв ключ від вхідних дверей, який знаходився під резиновим килимом поблизу вхідних дверей, за допомогою якого відчинив двері та проник до житлового будинку, чим порушив недоторканість житла.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті та надав показання, що дійсно 14.07.2022 року незаконно проник до житлового будинку ОСОБА_8 та 19.07.2022 року незаконно, взявши ключ від вхідних дверей, який знаходився під резиновим килимом біля дверей, проник до житлового будинку ОСОБА_9 .

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила обставини вчиненого стосовно неї ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому покладає на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 розглядати за її відсутності, вирішення питання щодо міри покарання обвинуваченому покладає на розсуд суду.

Прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 та п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання
При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками, особу винного, який раніше судимий вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Разом з тим, не працює, не одружений, негативно характеризується за місцем свого проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога КНП «Тетіївська Центральна лікарня» Тетіївської міської ради, проте перебуває на обліку у лікаря психіатра КНП «Тетіївська Центральна лікарня» Тетіївської міської ради з діагнозом: легка розумова відсталість в ступені легко вираженої дебільності.

Як пом`якшуючу вину ОСОБА_4 обставину, суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину визнав, щиро кається у скоєному.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Разом з тим, відповідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком, слід приєднати частково невідбуту частину покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2021 року.
При цьому, для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України судом у відповідності до положень ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі необхідно перевести в більш суворий у виді позбавлення волі із співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 та п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання ОСОБА_4 частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Тетіївського районного суду Київської області від 01.11.2021 року, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
ОСОБА_4 строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_10