УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року
м. Київ
справа №459/1217/20
провадження № 51-4686ск21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 06 квітня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий останній раз вироком Сокальського районного суду Львівської області від 29 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 395 КК до покарання у виді 2 місяців арешту
засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК і

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06 квітня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК і призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту на строк 4 місяці; за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_5 03 березня 2020 року приблизно о 07:30 перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_6 , діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний останньому мобільний телефон марки "Нокіа 130" вартістю 135 грн та гроші в сумі 1000 грн, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1135 грн.
Крім того, 06 квітня 2020 року приблизн ОСОБА_5 Бень Р. В., маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи у другому під`їзд АДРЕСА_3 рвонограді, пі ОСОБА_7 ової Ю. В., та діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривка, викрав з рук останньої мобільний телефон марки Самсунг вартістю 4999,90 грн з наявною у ньому сім-картою Лайфсел, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4999,90 грн.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_4 зика А. Б., посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону України, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На його думку, місцевий суд не навів у вироку жодних мотивів, на підставі яких відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими, апеляційний суд вказане порушення не виправив. Вказує на те, що стороною захисту було акцентовано увагу як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції на те, що протокол огляду місця події від 06 квітня 2020 року є недопустимим доказом. Стверджує про те, що судом не було чітко встановлено часу вчинення діяння щодо по ОСОБА_7 чової Ю.В., оскільки, на думку сторони захисту, у справі є різна інформація щодо цього моменту. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК.
Мотиви Суду
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення злочинів, встановлених судами нижчих інстанцій.
Висновки суду першої інстанції щодо визнання ви ОСОБА_5 Беня Р. В. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та правильності кваліфікації його дій в касаційному порядку не оспорюються. Натомість зі змісту касаційної скарги слідує, що захисник не погоджуються з висновками суду щодо кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 186 КК.
Колегія суддів касаційного суду не погоджується з таким твердженням, оскільки при перевірці судових рішень не встановлено обставин, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про ви ОСОБА_5 Беня Р. В. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Факт ОСОБА_5 Бень Р. В. відкрито викрав майно п ОСОБА_7 ової Ю. В., підтверджується її показаннями про те, що 06 квітня 2020 року приблизно о 02:00 вона поверталась з роботи додому. Коли вона зайшла у під`їзд, телефон тримала у руках. Зайшов хлопець, який піднявся на 2-й поверх, потім спустився назад, запитав чи проживає у цьому під`їзді хлопец ОСОБА_8 м`я Андрій. Вона не почувши питання перепитала і в той момент він вирвав з рук у неї телефон і вибіг з під`їзду. Також повідомила, що приблизно о 05:30 вона з мамою приїхали в поліцію і вона написала заяву про викрадення телефону. За ОСОБА_5 еня Р. В. впізнала по рисах обличчя та тілобудові, а також зазначила, що вже його бачила у магазині «Рукавичка».
Судами в основу доказової бази по цьому кримінальному провадженню також було покладено слідчий експеримент від 09 квітня 2020 року за участю п ОСОБА_7 ової Ю. В., з якого слідує, що потерпіла на місці події розказала та показала як саме вона зайшла в під`їзд та підійшла до своєї квартири, показала де саме вона перебувала у під`їзді коли до нього зайшов обвинувачений. Потерпіла відтворила своє місце знаходження у той час, коли обвинувачений піднявся на другий поверх та спустився назад, підійшовши до неї із запитанням та вирвав із її рук телефон, а далі показала куди саме пішов обвинувачений після заволодіння її телефоном, і у які двері вона почала стукала після вчинення щодо неї злочину.
Судами було враховано те, що вик ОСОБА_7 ової Ю. В. телефон було виявлено саме у засудженого і цей факт під сумнів не ставився.
Окрім наведених вище доказів суди послалися на протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 квітня 2020 року; протокол огляду місця події від 06 квітня 2020 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06 квітня 2020 року, а також інші докази, зміст яких детально відображено у вироку.
Хоча засуджений й стверджує, що він відкрито не викрада ОСОБА_7 ової Ю. В., проте його непричетність до інкримінованого злочину спростовується показаннями потерпілої, яка ОСОБА_5 Беня Р. В. на другому фотознімку по рисах обличчя та тілобудові і пояснила у судовому засіданні, що саме він вирвав у неї з рук телефон. Крім того, викрадений телефон потерпілої був виявлений у за ОСОБА_5 Беня Р. В.
Таким чином, місцевий суд встановив, що наявні у цьому провадженні докази є взаємоузгодженими, оцінив їх сукупність з точки зору належності, допустимості, достатності та дійшов обґрунтованого висновку про ви ОСОБА_5 Беня Р. В. у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
За результатами касаційного перегляду видно, що висновки судів про ви ОСОБА_5 Беня Р. В. у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежі) вчиненому повторно ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанції про те ОСОБА_5 Беня Р.В. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК доведена поза розумним сумнівом.
Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог КПК дав належну оцінку викладеним в апеляційній скарзі сторони захисту доводам, в тому числі й щодо недопустимості протоколу огляду місця події та розбіжностей у часі вчинення злочину, та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 370, 419 КПК,є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність ви ОСОБА_5 Беня Р. В. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК,та правильністю кваліфікації його дій за цією статтею кримінального закону.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою з ОСОБА_4 огдановича на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 06 квітня 2021 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 ОСОБА_5 асильовича.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: