ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2507/21 Справа № 196/1365/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 26.07.2017 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 311 КК України КК України,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24:00 години 24 вересня 2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та інші обставини даного, кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює невідворотність покарання за умови доведеності його вини, знає адреси мешкання свідків, при цьому показання всіх свідків, як доказ, судом не досліджені.

Суд вважає обґрунтованим твердження сторони обвинувачення про існування ризику продовження ОСОБА_7 протиправної діяльності та вчинення інших злочинів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду, скасувати її та ухвалити нову, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про порушення прокурором тригодинного строку надання цього клопотання стороні захисту, а також про порушення порушення п`ятиденного строку на звернення з таким клопотанням до суду. Посилається на відсутність копій матеріалів долучених до клопотання прокурора на підтвердження обставин, які в ньому викладені. На думку захисника, суддя формально розглянув клопотання прокурора в супереч вимогам чинного законодавства та безпідставно відмовив захисту в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу. Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину не свідчить про безальтернативність тримання ОСОБА_7 під вартою. Вважає, що слідчий суддя проігнорував відомості про особу обвинуваченого, його сімейний стан, міцність соціальних зв`язків та позитивні характеристики. Також стверджує, що ризики, заявлені прокурором в клопотанні та з якими погодився слідчий суддя, є суто абстрактними і не підтверджені матеріалами кримінального провадження.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисники підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити.
Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, клопотань про його особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіряючи клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції, виходить із права обвинуваченого на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим задовольняє клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження. Інші доводи клопотання є непереконливими, оскільки відсутні будь-які відомості про обставини, які перешкоджали захиснику погодити позицію з обвинуваченим 27, 28, 29 та 30 липня 2021 року.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області є обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 311 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні не зменшився, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює невідворотність покарання та умови доведеності його вини, знає адреси мешкання свідків.

Ризик впливу обвинуваченим на свідків, обумовлюється тим, що вони ще не допитані в суді, при цьому їхні показання можуть бути доказами тільки за умови безпосереднього їх допиту в судовому засіданні (ст. ст. 23, 95 КПК України).
Висновки суду про наявність ризику продовження ОСОБА_7 протиправної діяльності та вчинення інших злочинів, є обговорюваними з огляду на відомості про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів і знову обвинувачується у вчиненні тотожного злочину.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування відомостей про особу обвинуваченого, його сімейний стан, а також про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України такого ступеню, яким неможливо запобігти, окрім як тримання під вартою, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини враховані судом першої інстанції та враховуються апеляційним судом, проте ризики встановлені в ухвалі суду, підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами і для їх запобігання та для забезпечення належної процесуальної поведінки, даних про особу обвинуваченого є недостатньо.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про порушення прокурором порядку подання до суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд зауважує, що вони були предметом розгляду судом першої інстанції, який зазначив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що вказане клопотання прокурора вручено підсудному ОСОБА_7 та його захисникам завчасно, з їх слів, майже за три години до його розгляду, що за їх твердженням, було достатнім для підготовки до його вирішення судом, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 184 КПК.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 331 КК України зобов`язано суд розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, право підсудного бути завчасно (за три години до його вирішення) обізнаним про клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу та про його зміст дотримано та дає суду можливість повно, об`єктивно та всесторонньо вирішити питання щодо доцільності продовження тримання підсудного під вартою з дотриманням принципу змагальності сторін.

Апеляційний суд зауважує, що за процесуальними правилами, регламентованими для апеляційного розгляду даної категорії справ, можливості апеляційного суду є обмеженими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою... невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою та клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою... подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, дійти однозначного висновку про порушення або дотримання прокурором тригодинного строку для вручення клопотання стороні захисту з матеріалів, які наявні у апеляційного суду, не має підстав. На копії клопотання про продовження строку тримання під вартою є підпис обвинуваченого про його отримання без часу його отримання. В матеріалах провадження також відсутні відомості про час початку розгляду судом такого клопотання. До апеляційної скарги захисника також не долучено відповідних документів в підтвердження вищезазначеної тези.
В той же час, з матеріалів провадження не видно, що сторона захисту після отримання копії клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу заявляла клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для ознайомлення з його змістом.

Також апеляційна скарга не містить доводів, яким чином недотримання такого строку вплинуло на позицію захисту, порушило права обвинуваченого та/або захисників та до яких конкретних наслідків вони призвели.

Відмова в задоволенні клопотання прокурора про застосування або продовження тримання під вартою, відповідно до положень кримінального процесуального закону, не є наслідком не дотримання стороною обвинувачення строку, передбаченого ч. 2 ст. 184 КПК України і само по собі не може бути визнано істотним порушенням вимог КПК України за відсутності порушення прав учасників судового провадження.

За змістом ст. 412 КПК України не всі порушення або невідповідності вимогам КПК України є істотними порушеннями, оскільки не всі порушення перешкоджають чи можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК України та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 перебуває під вартою, з урахуванням досудового розслідування та судового розгляду з 28 серпня 2020 року, а в грудні обвинувальний акт скерований до суду, тобто строк тримання останнього під вартою та строк судового розгляду не є надмірним.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 311 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4