Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2570/21

Номер провадження: 1-кп/511/74/22

18 січня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна кримінальне провадження № 0000587, яке внесене до ЄРДР 28.10.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Леніне Фрунзівського району Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, непрацюючої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої в силу ст.89 КК України,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 166 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , посягаючи на основні принципи суспільної моральності у сфері виховання дітей, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, всупереч вимогам Декларації прав дитини, схваленої резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини, підписаної Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, ст.51 Конституції України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, які зобов`язують батьків виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, і за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону, злісно не виконувала обов`язки щодо догляду за своїми малолітніми синами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоча могла і повинна була це зробити, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті останніх.

28.10.2020 приблизно о 08.00 год. ОСОБА_4 , являючись матір`ю малолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 маючи реальні можливості виконувати належним чином покладені на неї законом обв`язки щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичний та духовний розвиток, розуміючи суть покладених на неї вимог щодо забезпечення нормального розвитку і виховання дітей, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, перебуваючи під соціальним супроводом Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, як сім`я, що опинилась в складних життєвих обставинах, будучи неодноразово попередженою про необхідність забезпечення належного догляду та виховання дітей, злісно ухиляючись від виконання покладених на неї законодавством обов`язків по догляду за дітьми, залишила без будь-якого нагляду своїх малолітніх синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_1 , та пішла до свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .

Приблизно о 09.00 год. 28.10.2020 року ОСОБА_4 повернулась на подвір`я за місцем мешкання, де виявила, що горить будинок, в якому залишені без нагляду матері малолітні діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які загинули від отруєння чадним газом внаслідок виниклої пожежі в результаті необережного поводження з вогнем.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст.166 КК України, кваліфікований як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні визнала себе винною повністю у інкримінованому їй злочині та суду показала, що на час вчинення нею злочину вона проживала в АДРЕСА_1 , з співмешканцем ОСОБА_10 та чотирма неповнолітніми дітьми. Їх сім`я знаходилась під соціальним супроводом із-за старшого сина ОСОБА_11 , який засуджений за вчинення крадіжок, а також із-за її та співмешканця поведінки - зловживання алкогольними напоями. 27.10.2020 року двоє старших дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_11 залишились ночувати у бабусі. 28.10.2020 зранку приблизно о 07.00 год. її співмешканець ОСОБА_10 пішов на підробітку до сусіда ОСОБА_9 на верхню вулицю та випадково забрав з собою останню запальничку. Вона приготувала фарш на котлети та дрова розпалити грубу, але ні сірників, ні запальнички вдома не знайшла. Оскільки молодші діти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спали в дитячий кімнаті, вона зачинила двері будинку на навісний замок та десь о 08.00 год. пішла до співмешканця за запальничкою, залишивши дітей одних без нагляду. У ОСОБА_9 вона затрималась, оскільки той приготував для неї дитячі речі та вона їх перебирала. Повернулась о 09. 00 год., відчинила двері та побачила, що горить хата. Вона витягнула непритомних дітей на вулицю, намагалась привести їх до тями, але вони не подавали ознак життя. Вона викликала швидку, але врятувати дітей не вдалося. Алкоголь в той день вона не вживала. Про те, що з дітьми може таке трапитись, не передбачала. Вона їх залишила сплячими. Пожежа виникла саме в тій кімнаті, де спали діти. Але сірників бавитись вона їм не давала. Зазначила, що ніяких ввімкнутих електроприборів тим ранком вона не залишала. В хаті були старі запальнички, але вони не працювали. Чим Нікіта підпалив хату, вона не розуміє. На теперішній час вона алкоголь не вживає, в неї народилась ще одна дитина, який виповнилось 5 місяців, дітей дома вона одних більше не залишає та повністю змінили свою поведінку та ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо інших трьох дітей. У вчиненому щиро кається. Просила суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням даних, які характеризують особу винної.

З огляду на викладенні у обвинувальному акті та визнані обвинуваченою обставини вчинення злочину суд приходить до висновку, що у даному кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до положень ст.91 КПК України і в тому числі щодо події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, форми його вини, мотиву і мети.

За викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їй злочину є доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій міри покарання, суд виходить із вимог ст.65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та його суспільну небезпечність, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання винної обставин, дані про її особу, відношення до скоєного та конкретні обставини справи.

З огляду на зміст санкції ст.166 КК України та вимог статті 12 цього Кодексу, вчинений обвинуваченою злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання винної, є її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання винної, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Окрім того, відповідно до положень статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права», а тому з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи) (справи «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Враховуючи суспільну небезпечність скоєного обвинуваченою злочину (спрямований проти особистих прав і свобод людини і громадянина), тяжкість злочину (є нетяжким злочином), відношення винної до наслідків скоєного (щиро розкаялась у скоєному), пом`якшуючу та відсутність обтяжуючих покарання винної обставини, дані про її особу, яка не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, не судима в силу ст.89 КК України, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одному з яких виповнилось 5 місяців, думку сторони обвинувачення, яка вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання зі звільненням від його відбування умовно, висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді про можливість виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі без високого ризику для суспільства, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, визначивши їй покарання відповідно до санкції ст. 166 КК України у вигляді максимального строку позбавлення волі.

Суд вважає, що з огляду на щире каяття, обставини вчинення злочину, дані про особу ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 1 ст. 75 КК України її можна звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї судом відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останній про зміну місця свого проживання.

Речові докази - 7 (сім) цвяхів зі стіні кімнати № НОМЕР_1 зі слідами за копчення, залишки електропроводки, залишки колеса від іграшки, впаяне в лінолеум, залишки горіння сміття (чорного кольору), які було виявлено та вилучено під час проведення огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 після набрання вироком суду законної сили слід знищити.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 50, 66, 67, 75, 76, 166 КК України, ст.ст.8-11, 21-27, 91, 349, 368-371, 373, 374, 376, 392, 394, 395 КПК України, ст.17 ЗУ від 23 лютого 2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк рахувати з 18 січня 2022 року.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 30.10.2020 року з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, а саме: 7 (сім) цвяхів на стіні, що прямо перед входом до кімнати №2 (зі слідами за копчення) упаковано до 7 паперових пакетів з надписами, та підписами слідчого та понятих, залишки електропроводки упаковано до поліетиленового пакета з номером «EXPO 307236», залишки колеса від іграшки, впаяне в лінолеум, упаковане до експертного поліетиленового пакету з номером «INP1006554», залишки горіння сміття (чорного кольору) упаковане до поліетиленового пакету з номером «INP1006551», які було виявлено та вилучено під час проведення огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Речові докази: 7 (сім) цвяхів зі стіні кімнати № НОМЕР_1 зі слідами за копчення, залишки електропроводки, залишки колеса від іграшки, впаяне в лінолеум, залишки горіння сміття (чорного кольору), які було виявлено та вилучено під час проведення огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - знищити після набрання вироком суду законної сили.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору і не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1