Справа №760/3095/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/824/3498/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 вересня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим останній раз Приморським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ст. ст. 70, 71 КК України до 11років позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 18.04.2018 умовно-достроково з невідбутим строком 5 місяців 4 дні, повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення на території Солом`янського району міста Києва.
Так, ОСОБА_7 , 08.01.2021 р. приблизно о 03 год. 50 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , куди був запрошений мешканцями вказаної квартири, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживали в цій квартирі. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що всі присутні у вказаній квартирі лягли спати, 08.01.2021 приблизно о 04 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та не завадить йому у вчиненні крадіжки, повторно таємно викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «Редмі 9А» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 899 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, який знаходився у кухні квартири та належав потерпілому ОСОБА_8 , а також мобільний телефон марки «Ксіомі Мі Note 10» ІМЕІ І: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 вартістю 11 999 грн., який був в силіконовому чохлі, який матеріальної цінності не становить, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_6 , яка матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, який знаходився на подушці у кімнаті квартири та належить потерпілому ОСОБА_9 . Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків потерпілим та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі таємно викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2 899 грн., та потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 11 999 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо нього скасувати, а саме призначити більш м`яке покарання.
Зазначає, що повністю визнає свою вину та щиро розкаюється у скоєному, повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду, а тому просить врахувати дані обставини та дати йому шанс на виправлення без ізоляції від суспільства.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.
Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 , який судимий вироком Приморського районного суду міста Одеси від 11.03.2009 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, звільнений від подальшого відбуття покарання умовно-достроково на 5 місяців 14 днів невідбутого строку покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, неодноразово протягом 2019, 2020 років притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2, за ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, останній раз 14.12.2020 року, не одружений, має посередні характеристики, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим, визнано місцевим судом як обставини, які згідно з ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 .
Обставин, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у скоєному, відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, та, на думку колегії суддів не можуть слугувати підставою для призначення більш м`якого покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
На переконання колегії суддів, призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та домірне скоєному.
Таким чином, будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, апеляційним судом під час апеляційного розгляду встановлено не було.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: