Справа № 947/5775/22
Провадження № 1-кс/947/2288/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001127 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до клопотання, Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001127 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Обставини кримінального правопорушення викладені слідчим письмово у клопотанні.

Крім того, слідчий зазначає, що згідно реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу №7489 від 29.09.2003, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності, в рівних частинах, належить: 1/3 ОСОБА_6 , 1/3 ОСОБА_7 та 1/3 ОСОБА_8 .

24.07.2008 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , накладено обтяження на вказане нерухоме майно. Підставою для накладення обтяження послужив іпотечний договір № 3716 від 24.07.2008, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

В подальшому, 13.06.2018 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом №1294 від 13.06.2018 зареєстровано право власності на 1/3 частки на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 53 кв.м, житлова площа 21,4 кв.м., за ОСОБА_8 .

13.07.2018 державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_11 , на підставі договору купівлі-продажу №7489 від 29.09.2003 виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , зареєстровано право власності на 1/3 частки на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 53 кв.м, житлова площа 21,4 кв.м., за ОСОБА_6 .

Однак, 31.07.2018 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , на підставі договору дарування № 500 від 31.07.2018,зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 46,6 кв.м, житлова площа 11,6 кв.м., за ОСОБА_13 .

Крім того, 12.08.2019 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , на підставі договору купівлі-продажу

№ 7539 від 12.08.2019, зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 46,3 кв.м, житлова площа 11,5 кв.м., за ОСОБА_15 .

Враховуючи викладене, 10.02.2022 постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області, об`єкти нерухомого майна, а саме: квартира загальною площею 53 кв.м., житлова площа 21,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); квартира загальною площею 46,6 кв.м., житлова площа 11,6 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); квартира загальною площею 46,3 кв.м., житлова площа 11,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) визнано речовими доказами, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, на зазначене майно виникла необхідність накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та користування, підставою якого є те, що існують безспірні підстави та підозри, є доказом злочину, було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберігає сліди та інші відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, метою накладання арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На теперішній час, особи, які фігурують в зазначеному кримінальному провадженні обізнані про факт проведення досудового розслідування, розуміють важливість дослідження доказів саме в тому вигляді в якому вони є на теперішній час, та для уникнення кримінальної відповідальності можуть здійснити відчуження майна, його поділ або інші реєстраційні дії що зашкодить досудовому розслідуванню.

Слідчий в судове засідання не з`явилась надавши до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна в її відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування та про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що квартира загальною площею 46,6 кв.м., житлова площа 11,6 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та квартира загальною площею 46,3 кв.м., житлова площа 11,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), як визнані речовим доказом у кримінальному провадженні відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки є об`єктами кримінально протиправних дій, право на яке набуте протиправним шляхом, зберігає сліди та інші відомості що можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 10.02.2022 року, згідно якої вищезазначене майно визнано речовими доказом в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів та в цілях запобігання можливості відчуження вищевказаного майна.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене нерухоме майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на вищезазначене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Водночас, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на квартиру загальною площею 53 кв.м., житлова площа 21,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), не підлягає задоволенню, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, сам по собі факт визнання зазначеного нерухомого майна речовим доказом, не доводить тих обставин, що зазначене майно повністю відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, як докази у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні не доведено, що вищезазначене майно має відношення до кримінального провадження, а також не доведено, що на теперішній час існує загроза можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного в клопотанні слідчим майна.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001127 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- квартиру загальною площею 46,6 кв.м., житлова площа 11,6 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

-квартиру загальною площею 46,3 кв.м., житлова площа 11,5 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів зазначеного нерухомого майна.

В іншій частині в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001127 від 09.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1