ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/801/21 Доповідач: ОСОБА_1
Справа № 643/6080/21 Слідчий суддя: ОСОБА_2
№ 1-кс/643/1665/21
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 про відмову у арешті майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006522 від 05.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 358 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про арешт майна (автомобіля) у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0006522 від 05.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 358 КК України, - відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив: скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 у справі № 543/60980/21; постановити нову ухвалу, відповідно до якої задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , про арешт майна та накласти арешт на: автомобіль марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 ; діючий оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 ; ключі від вказаного транспортного засобу, шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування у будь-який спосіб.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що у зв`язку зі скрутним становищем потерпілий ОСОБА_6 прийняв рішення здійснити продаж транспортного засобу (далі по тексту ТЗ) який був придбаний останнім за грошові кошти, надані йому в кредит банківською установою, за умови, якщо ОСОБА_8 погасить у повному обсязі грошове зобов`язання за кредитним договором. Проте, останній не мав наміру виконувати відповідне зобов`язання та з метою незаконного заволодіння ТЗ, використовуючи завчасно підготовлену та завідомо підроблену нотаріальну довіреність, видану приватним нотаріусом ОСОБА_9 , у якій були внесені недостовірні відомості щодо особи, яку уповноважено користуватися ТЗ (замість дійсного значення ОСОБА_8 зазначено недійсне значення ОСОБА_10 ) та недійсного значення щодо права розпорядження ТЗ, подав до ВРЕВ-1 УДАІ в м. Києві заяву № 48501224 від 17.09.2014, на підставі якої проведено зняття з обліку ТЗ та подальше відчуження на користь ОСОБА_11 , тим самим незаконно заволодівши ТЗ, належним ОСОБА_6 .
В подальшому автомобіль неодноразово був проданий, а 04.11.2014 проведено перереєстрацію транспортного засобу у зв`язку із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ у ВРЕВ ДАІ в обслуговування м. Рівне, Рівненського та Здолбунівського районів підпорядкованого УМВС та замінено свідоцтво про реєстрацію ТЗ з « НОМЕР_2 » на « НОМЕР_3 ».
Крім цього, ОСОБА_6 до клопотання про арешт майна було надано детальний опис сплати заборгованості за договором кредиту № 830АІ1 від 23.05.2012 на підставі якого було придбано ТЗ, відповідно до якого була сплачена сума в розмірі 30 082, 73 доларів США, тобто саме ОСОБА_6 були сплачені всі боргові зобов`язання за договором кредиту.
Крім цього, адвокат ОСОБА_7 зазначав, що 16.10.2015 постановою слідчого ОСОБА_12 автомобіль марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006522 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 358 КК України.
У зв`язку із зазначеними обставинам, а саме не сплатою ОСОБА_8 боргових зобов`язань за кредитним договором та невиконанням домовленості з ОСОБА_6 , останній 27.11.2018 в порядку статей 55 та 61 КПК України направив цивільний позов на суму 25 000 доларів США.
Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що ТЗ марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , держномер НОМЕР_4 , є предметом кримінального правопорушення, речовим доказом, предметом цивільного позову, заявленому у кримінальному провадженні, адвокат ОСОБА_7 вважав, що слідчий суддя мав ухвалою заборонити використання вищевказаного майна і заборонити розпоряджатись таким майном, оскільки це може призвести до його зникнення, втрати, пошкодження або інших непоправних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги учасники судового провадження до суду апеляційної інстанції не з`явилися. 23.09.2021 до суду апеляційної інстанції на електронну пошту надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_6 про проведення судового засідання без участі цивільного позивача (потерпілого) та його представника.

Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Залишаючи без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , про арешт майна, слідчий суддя вважав, що заявником не доведено, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, у власності якої перебуває автомобіль, про який йдеться в клопотанні. Крім того, до клопотання про арешт майна заявник не навів доводів, які б дозволяли слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також не містять доказів щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
З таким висновком слідчого судді суд апеляційної інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами статті 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів судового провадження вбачається, у провадженні СВ ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006522 від 05.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 358 КК України.

16.10.2015 постановою слідчого ОСОБА_12 автомобіль марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006522 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 358 КК України.
Судовим розглядом встановлено, що 23.05.2012 ОСОБА_6 придбав автомобіль марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 , держномер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , за грошові кошті, отримані в кредит.
У вересні 2014 року у зв`язку із скрутним фінансовим становищем ОСОБА_6 вирішив продати ТЗ, розмістивши відповідне оголошення в мережі Інтернет.
12.09.2014 ОСОБА_6 при зустрічі з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , домовилися про те, що останній 12.09.2014 сплачує ОСОБА_6 12 600 доларів США (половина ринкової вартості автомобілю на момент домовленості) та у подальшому ОСОБА_8 зобов`язався щомісячно сплачувати банку боргові зобов`язання за відповідним кредитним договором до повного погашення заборгованості, про що написав відповідну розписку. Того ж дня ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 : ТЗ, ключі від ТЗ, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, нотаріальну довіреність, видану приватним нотаріусом ОСОБА_9 (реєстраційних запис № 981 від 12.09.2014) на надання лише права користування ТЗ ОСОБА_8 без надання йому права на розпорядження.
У період часу з 12.09.2014 по 17.09.2014, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою незаконного заволодіння ТЗ, підробили офіційний документ, а саме нотаріальну довіреність, видану приватним нотаріусом ОСОБА_9 (реєстраційний запис № 981 від 12.09.2014, бланк НАЕ 184702), внесли до неї зміни шляхом механічних маніпуляцій. 17.09.2019 о 14.09 годині, перебуваючи в приміщенні ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві, розташованому за адресою: вул. Академіка Туполєва, буд. 19, м. Київ, ОСОБА_10 за попередньою змовою та з відому ОСОБА_8 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, всупереч вищевказаної домовленості між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою незаконного заволодіння ТЗ, використовуючи завчасно підготовлену та завідомо підроблену нотаріальну довіреність, видану приватним нотаріусом ОСОБА_9 (реєстраційний запис № 981 від 12.09.2014, бланк НАЕ 184702), у якій були внесені недостовірні відомості щодо особи, яку уповноважено користуватися ТЗ та недійсного зазначення щодо права розпорядження ТЗ, подав до ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві заяву № 48501224 від 17.09.2014, на підставі якої проведено зняття з обліку ТЗ та подальше його відчуження на користь ОСОБА_11 , тим самим незаконно заволодівши ТЗ належним ОСОБА_6 .
Після зняття з обліку ТЗ 17.09.2014, з вказаним автомобілем проведені наступні реєстраційні зміни: 23.09.2014 проведено вторинну реєстрацію ТЗ у ВРЕР ДАІ з обслуговування Золочівського та Перемишлянського районів при ГУМВСУ у Львівській області (держномер ТЗ змінено на НОМЕР_7 ; замінено свідоцтво про реєстрацію ТЗ з « НОМЕР_6 » на « НОМЕР_2 »; власник ОСОБА_11 ); 24.09.2014 проведено зняття з обліку ТЗ у ВРЕР ДАІ з обслуговування Золочівського та Перемишлянського районів при ГУМВСУ у Львівській області (держномер ТЗ змінено на НОМЕР_8 ; власник ОСОБА_11 ); 04.11.2014 проведено вторинну реєстрацію ТЗ у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Рівне, Рівненського та Здолбунівського районів підпорядкованого УМВС (держномер ТЗ змінено на НОМЕР_9 ; власник ОСОБА_13 ); 04.11.2014 проведено перереєстрацію ТЗ у зв`язку із заміною свідоцтва про реєстрацію ТЗ у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Рівне, Рівненського та Здолбунівського районів підпорядкованого УМВС та замінено свідоцтво про реєстрацію ТЗ з « НОМЕР_2 » на « НОМЕР_3 ». Станом на 09.05.2020 ТЗ перебував у користуванні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_10 », реєстрацію проведено 24.12.2019 в ТСЦ 6342, держномер ТЗ змінено на НОМЕР_11 .
27.11.2017 потерпілий ОСОБА_6 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006522 від 06.12.2014, звернувся в порядку статей 55, 61 КПК України з цивільним позовом про стягнення на користь потерпілого з винних осіб 25 000 доларів США (в еквіваленті).
З врахуванням встановлених обставин та враховуючи, що автомобіль KIA SPORTAGE 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 є предметом кримінального правопорушення та постановою слідчого визнаний речовим доказом, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0006522 від 05.12.2012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 289, частиною 1 статті 358 КК України, у зазначеному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя на вищезазначені обставин увагу не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 про арешт зазначеного ТЗ.
Отже, відповідно до вимог статей 131, 170, 173 КПК України суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , про арешт майна та наявність правових підстав для його часткового задоволення, з метою забезпечення цивільного позову, оскільки не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Щодо вимог клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , про накладення арешту на діючий оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ KIA SPORTAGE 2012 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , колегія суддів вважає за необхідне відмовити у цій частині, оскільки заявником не надано чітких ідентифікуючих даних щодо предмета, на який він просить накласти арешт.
Враховуючи вищевикладене та зазначені положення КПК України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2021 скасувати і постановити нову.
Клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах цивільного позивача ОСОБА_6 , - задовольнити частково.
Накласти арешт на: автомобіль марки KIA, модель SPOTAGE, 2012 року випуску, номер кузову: НОМЕР_1 та ключі від вказаного транспортного засобу, шляхом заборони їх відчуження.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: