Провадження № 1-кп/369/1270/22
В И Р О К
іменем України
22.02.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000931 від 25 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який має вищу освіту, працює продавцем-консультантом в ТОВ «ДІЄСА», одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

25 вересня 2021 року близько 14:05 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні гіпермаркету ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» (), що знаходиться за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Кришталева, буд. 6, під час чого у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом його таємного викрадення, реалізуючи який, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагачення, ОСОБА_4 умисно, шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно викрав належні ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К» товарно-матеріальні цінності, а саме: батарейка марки «Duracell LR03 MN2400 1х8»», в кількості 1 шт., серветка замшева для дзеркал, меблів та пилу 30х40, в кількості 1 шт., крем для чищення марки «Cif Ultra White», об`ємом 500 мл., в кількості 1шт., мультиінструмент 12 в 1, марки «Stanley 0-84-519», в кількості 1 шт., на загальну суму 557,16 грн, які заховав під куртку в яку був одягнений, чим намагався завдати матеріального збитку ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К».

Після чого, утримуючи при собі вказаний товар, ОСОБА_4 пройшов через касову зону не розрахувавшись за нього, та направився до виходу з магазину, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не зміг його завершити з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 був зупинений працівником охорони.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Про вчинене дуже жалкує, щиро розкаюється та завіряє суд, що подібне більше не вчинятиме.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. При цьому, надіслав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності.

Прокурор в судових дебетах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із застосування ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах щиро покаявся та просив застосувати до нього не суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву представника потерпілого про розгляд справи за його відсутності, враховуючи те, що викрадене майно повністю повернуто представнику власника майна, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: закінченому замаху на таємне викрадення майна (крадіжці) за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до проступків, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, розмір майна, замах на викрадення якого вчинив обвинувачений, а саме на суму 557,16 грн та те, що це майно повернуто, відповідно шкода завдана кримінальним проступком фактично відсутня.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене, а також вчинення кримінального проступку вперше.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Наведені вище обставини у своїй сукупності пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального проступку, а тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального проступку, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у відповідному розмірі, є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та повною мірою узгоджується з положеннями ст. 68 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Речові докази: товарно-матеріальні цінності, а саме: батарейка марки «Duracell LR03 MN2400 1х8»», в кількості 1 шт., серветка замшева для дзеркал, меблів та пилу 30х40, в кількості 1 шт., крем для чищення марки «Cif Ultra White», об`ємом 500 мл., в кількості 1шт., мультиінструмент 12 в 1, марки «Stanley 0-84-519», в кількості 1 шт., які передано на відповідальне зберігання ТОВ «ЕПІЦЕНТР-К», що знаходиться за адресою вул. Кришталева, буд. 6, с. Петропавлівська Борщагівка Бучанський район Київська область, залишити в розпорядженні останнього (власника).

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1