Справа № 215/4514/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 297 ч. 3, 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 01.12.2021 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, ОСОБА_4 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 29.01.2022 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в зв`язку з призначенням слідуючого судового засідання за межами його дії.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду клопотання прокурора за відсутності його захисника ОСОБА_5 , а також не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання, попередню ухвалу від 01.12.2021 р.,вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії, суд посилався на те, що ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачується у скоєнні нових тяжких злочинів в період іспитового строку, неодружений, за місцем реєстрації не проживає, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність, вчинивши новий умисний злочин.

Оскільки, обставини на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України, - він, обвинувачується у тому, що маючи не погашені судимості, повторно вчинив тяжкі злочини в період іспитового строку, не працює, неодружений, може продовжити свою злочинну діяльність, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказаний ризик, на який посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та суд при продовженні його дії, продовжує існувати.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризик, який виправдовує тримання особи під вартою, продовжує існувати та не зменшився.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 315 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 26.03.2022 р..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: