Справа № 309/962/22
Провадження № 1-кс/309/178/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2022 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання начальника СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000064 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України про арешт майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25 лютого 2022 року біля 06 години двоє невідомих осіб, під`їхали на автомобілі марки «Шкода Фабія» до приміщення магазину розташованого в с. Нанково № 483 де з стіни демонтували та викрали платіжний термінал «ПТ-7 «Луна» що належить ТзОВ «Світ Гарант» в серединні якого знаходились грошові кошти, за поповнення рахунків мобільних операторів.

27 лютого 2022 року на автозаправці «Авіас», яка розташовано в м. Хуст було виявлено та вилучено автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому біля річка Тиса в смт. Буштино Тячівського району були виявлено та вилучено платіжний термінал.

Вилучені речі а саме, автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 на якому рухались особи, які вчинили крадіжку платіжного терміналу та сам платіжний термінал зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а сам автомобіль є знаряддям вчинення злочину, а тому згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КК України та ч. 7 ст.237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст. 167 КПК України, тобто критеріями тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги, що автомобіль марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 на якому рухались особи, які вчинили крадіжку під час військового стану та сам платіжний термінал є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, по яких необхідно провести експертизи, та з метою забезпечення відшкодування заподіяної шкоди ФОП ОСОБА_5 дізнавач просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання начальник СД Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

В судове засідання власник вилученого майна автомоблія «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_6 не з`явилася надіславши суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

В судове засідання користувач вилученого майна платіжного терміналу «ПТ-7 «Луна» ОСОБА_5 не з`явилася надіславши суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

На підставі ст.. 172 ч.1 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання у їх відсутності .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи, що, автомобіль «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 відповідає критеріям , які визначені в ст. 98 КПК України тобто є речовими доказами у справі, вважаю за необхідне передати його власнику на відповідальне зберігання з забороною відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність попередження ОСОБА_6 про таку відповідальність

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи , що в судове засідання не з`явився слідчий та користувач та власник майна фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000064 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України про арешт майна задоволити.

Накласти арешт на платіжний термінал «ПТ-7 «Луна», власником якого є ТзОВ «Свіфт Гарант» та який відповідно до договору оренди від 25 листопада 2019 р. перебуває в оренді у ОСОБА_5 .

Накласти арешт на автомобіль марки «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору, власником якого є ОСОБА_6 мешканка АДРЕСА_1 передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 мешканці АДРЕСА_1 заборонивши їй вчиняти будь які дії, які спрямовані на відчуження, пошкодження, та втрату цього майна до його скасування у встановленому законом порядку.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність , яка передбачена ст. 388 КК України.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на начальника СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали виготовлено 9 березня 2022 р.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1