ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4224/21
Провадження № 1-в/210/409/21

"27" серпня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК №80" ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 , захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6
розглянувши в режимі дистанційного провадження (відеоконференції) з Державною установою "Криворізька виправна колонія № 80" у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг заяву засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, засудженого вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська, з урахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року за ч.1 ст.187 КК України,

початок строку відбування покарання: 22.08.2019р., кінець - 22.05.2022р.

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення.
Клопотання подане до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Позиції сторін.
ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що має заохочення, режим відбування покарання не порушує, працює.
Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 підтримав заяву свого підзахисного, просив її задовольнити.
Представник КВК № 80 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання. На думку прокурора, кінцева мета покарання не досягнуто, а звернення до суду із заявою про застосування пільги за статтею 81 КК України є передчасним.

Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Самарського районним судом м. Дніпропетровська від 05.04.2018 року за ч. 1 ст. 187 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 відповідні обов`язки.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 18.01.2019 року вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 187 КК України в частині призначеного покарання - скасовано. Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 1ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. В іншій частині вирок - залишено без змін.
04 серпня 2021 року ОСОБА_5 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений під час утримання в Установі виконання покарань №4 (м. Дніпро) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
Отже, ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.08.2019 року.
Згідно з характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній з 24.09.2019 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За допущені порушення установленого режиму відбування покарання 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності в тому числі 2 рази був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражались у порушенні правил внутрішнього розпорядку, відмові від робіт по благоустрою, зберіганні заборонених предметів, нетактовній поведінці. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку, характеризується посередньо. Має 2ю заохочення.
До праці на виробництві установи не залучається, виконує обов`язки старшого днювального дільниці карантину діагностики та розподілу.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно ДО стані 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», залучається до участі у виховних заходах, які проводяться в установі.
Відповідно до статей 125,126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня не залучався, так - як має відповідну освіту, Залучений до здобуття професії «Електрогазозварник» у Криворізькому навчальному центрі №80.
Відповідно до статей 110, 112, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування (відправив 2 листа), отримав 14 посилок та передачі, телефонних переговорів.
29.05.2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, але у зв`язку із наявністю діючих стягнень йому було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації.
05.12.2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст. 82 КК України але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення (лише стає) на шлях виправлення, йому було відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким.
03.06.2021 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст.. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення (лише став) на шлях виправлення, йому було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення.
На профілактичному обліку установи не знаходиться.
Згідно вироку мав заборгованість зі сплати судових витрат на користь держави, яку погасив у повному обсязі.

Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;(ч.2, п. 2 ч.3 ст. 81 КК України).
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за тяжкий злочин. За весь час відбування з 22 серпня 2019 року по серпень 2021 року засуджений мав лише два заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці згідно ст.. 118 ч. 5 КВК України, і це ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення та його поведінка зазнає позитивних змін так як вказані заохочення були оголошені засудженому лише в 2021 року, що передувало зверненню засудженого з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
Станом на момент звернення до суду із клопотанням про застосування ст. 81 КК України, стягнень не має. Поряд із цим, засуджений за весь період відбування покарання отримав лише 2 заохочення (у 2021 році) і 8 стягнень. Стягнення погашені, однак стягнення отримані впродовж нетривалого періоду, з них два стягнення - поміщення до ДІЗО. Даний факт не може свідчити, що засуджений довів своє виправлення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений тільки почав доводити своє виправлення, наявність та кількість отриманих заохочень, яке отримано перед зверненням до суду, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_5 , станом на серпень 2021 року лише став на шлях виправлення, однак не довів свого виправлення, що є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення.
Крім того, відносно засудженого ОСОБА_5 29.05.2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, але у зв`язку із наявністю діючих стягнень йому було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації.
05.12.2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст. 82 КК України але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення (лише стає) на шлях виправлення, йому було відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким.
03.06.2021 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст.. 81 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення (лише став) на шлях виправлення, йому було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На підставі та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України) - залишити без задоволення

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30 серпня 2021 року о 08 год. 15 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1