№707/1104/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
за участю:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0001177 по обвинуваченню ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, Черкаська область, громадянин України, українець, працює слюсарем в ФОП « ОСОБА_9 », зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_7 26 грудня 2020 року близько 22 години 20 хвилин керуючи технічно справним, відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/124-21/1260-ІТ від 19.03.2021, автомобілем ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в селі Червона Слобода по вулиці Чигиринський Шлях, Черкаського району, Черкаської області зі сторони міста Черкаси у напрямку села Леськи, Черкаського району, Черкаської області, проявив неуважність та порушив вимоги:

-п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись на автомобілі ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 по проїзній частині вулиці Чигиринський Шлях в селі Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області зі сторони міста Черкаси в напрямку села Леськи, Черкаського району, Черкаської області, під час виконання маневру повороту ліворуч на перехресті з вулицею Гагаріна та поблизу будинку №1/28 по вулиці Гагаріна, змінив напрямок свого руху, виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по вулиці Чигиринський Шлях зі сторони міста Черкаси в напрямку до села Леськи, Черкаського району, Черкаської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/258 від 12.04.2021, отримав тілесні ушкодження: травма голови із забоєм головного мозку тяжкого ступеня, травма грудної клітки з численними переломами ребер справа, переломом правої плечевої кістки, забоями обох легень з попаданням крові та повітря в плевральні порожнини, переломом правої лопатки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

Спричинення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/5497-ІТ від 30.04.2021, з порушенням водієм автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 26 грудня 2020 року близько 22-ї години, він на власному автомобілі ЗАЗ ДЕУ перебував в м.Черкаси поблизу зупинки «Літак», до нього підійшов потерпілий ОСОБА_11 та попросив підвезти до с.Червона Слобода. ОСОБА_11 сів на заднє сидіння за водієм і вони поїхали до с.Червона Слобода. В с.Червона Слобода їхали зі швидкістю близько 50 км/год. ОСОБА_11 завчасно повідомив де потрібно повернути на ліво. Під`їжджаючи до повороту він зменшив швидкість до 10 км/год, і на відстані близько 60 метрів до повороту включив лівий поворот і почав наближатися до перехрестя. В дзеркало заднього виду він побачив світло фар автомобіля, який рухався позаду нього в попутному напрямку на значній відстані, в зустрічному напрямку автомобілів не було. Перед перехрестям практично зупинився, оскільки там був ще й пішохідний перехід, а потім почав маневр повороту. В цей час відбувся удар в задню ліву частину автомобіля. Що було далі обвинувачений не пам`ятає, оскільки прийшов у себе лише через два дні у лікарні. Вважає себе невинуватим, оскільки при маневрі повороту на ліво виконав всі необхідні вимоги ПДР України та не міг передбачити, що автомобіль під керуванням ОСОБА_10 , який рухався позаду нього, виїде в порушення розмітки на зустрічну смугу руху та буде рухатися з значним перевищенням швидкості і проігнорує покажчик лівого повороту, який був включений на його автомобілі. Крім того, обвинувачений пояснив, що візуально по світлу фар, він не мав змоги визначити швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , розраховував, що той дотримується вимог ПДР України.
Потерпіла ОСОБА_5 в суді пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_11 26.12.2020 року вона перебувала вдома в с.Червона Слобода, чекала чоловіка, який мав повернутися з роботи та по телефону сказав, що буде близько 22-ї години. Після 22-ї години 30 хвилин вона почала нервувати, вийшла на подвір`я, побачила знайомого та попросила його провести її до вул. Чигиринський Шлях, а він їй повідомив, що на перехресті сталася ДТП. На місці аварії вона побачила лікарів швидкої, які надавали допомогу ОСОБА_10 , знайшла сумку свого чоловіка. Працівники поліції, які перебували на місці ДТП попросили її описати чоловіка та повідомили, що його відвезли до 3-ї лікарні м.Черкаси. Автомобіль ЗАЗ ДЕУ знаходився зліва від вул. Чигиринський Шлях в кюветі, автомобіль ВАЗ потерпіла не бачила. Чоловік був в комі чотири тижні, а в подальшому у нього сталася амнезія і про обставини події він в повній мірі розповісти не міг. Щодо покарання ОСОБА_7 потерпіла покладається на розсуд суду.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази.
В ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення допитано свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 26 грудня 2020 року він перебував на роботі в піцерії, в с.Червона Слобода, після 21-ї години хтось із відвідувачів сказав, що на перехресті відбулася аварія. Він вискочив на вулицю і побачив, що зіткнулися два автомобілі ДЕУ та ВАЗ. Він почав надавати допомогу водієві автомобіля ВАЗ, витягав його з машини та знімав клеми з акумулятора. Моменту ДТП свідок не бачив, потерпілого ОСОБА_11 побачив через деякий час на дорозі на зустрічній смузі руху і подумав, що він переходив дорогу і його збили. На думку свідка водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_10 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Суд визнає, що потерпіла, свідок, обвинувачений дали суду правдиві показання щодо обставин ДТП, які узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду.
Свідок ОСОБА_10 відмовився надавати покази в суді на підстав ст. 63 Конституції України.
Свідок ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, так як проходить строкову службу в ЗС України та відповідно до листа командира військової частини в зв`язку з карантинними обмеженнями, не має можливості прибути до суду, за таких обставин прокурор відмовився від його допиту.
Сторона обвинувачення, в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому діянь, посилається на наступні докази:
-протокол огляду місця події від 26.12.2020 року, план-схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого 26.12.2020 року в с.Червона Слобода Черкаського району по вул. Чигиринський Шлях поблизу зупинки громадського транспорту на нерегульованому перехресті поблизу дії дорожніх знаків 2.1., 5.35.1, 5.45 ПДР України, при видимості дороги 150 метрів, було визначено положення автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сліди гальмування лівого переднього колеса, правого переднього колеса автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 , подряпини на дорожньому покритті, слід юзу/ковзання автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 , слід гальмування коліс автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-21/1260-ІТ від 19.03.2021 року, згідно якого до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та гальмівної системи автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебували в працездатному стані;
-висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-21/1262-ІТ від 19.03.2021 року, згідно якого до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та гальмівної системи автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебували в працездатному стані;
-висновок судової автотоварознавчої експертизи № СЕ - 19/124- 21/4448 - АВ від 16.04.2021, згідно якого ринкова вартість автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 26.12.2020 року становила 54632, 00 грн., розмір матеріального збитку становить 54632,00 грн.;

-висновок транспортно - трасологічної експертизи № СЕ - 19/124- 21/4162-ІТ від 12.04.2021, згідно якого, в первинний контакт вступала задня ліва бокова частина автомобіля ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та передня частина автомобіля ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Кут між вісями автомобілів ВАЗ та ДЕУ у момент первинного контакту знаходився в межах 115±5 °. Як саме розміщувалися автомобілі в момент первинного контакту на проїзній частині встановити не представилося можливим;

-висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_11 № 02-01/258 від 12.04.2021, згідно якого, у ОСОБА_11 мали місце ушкодження : травма голови із забоєм головного мозку тяжкого ступеня, травма грудної клітки з численними переломами ребер справа, перелом правої ключиці, перелом правої плечової кістки, забій обох легень з попаданням крові та повітря в плевральні порожнини, перелом правої лопатки, які носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;

-дані протоколу слідчого експерименту від 19.04.2021, планом- схемою та фототаблицею до протоколу, за участі ОСОБА_7 який перебував в статусі потерпілого, в ході якого було перенесено сліди гальмування, зафіксовані в протоколі огляду, розміщено статичні автомобілі під відповідним кутом визначеним експертним шляхом. Було встановлено, що від початку сліду гальмування правого переднього колеса автомобіля ВАЗ до місця зіткнення, останній подолав відстань 21 метр. Встановлено, що автомобіль ДЕУ перед початком напрямку руху повністю зупинився, після чого продовжив свій рух;

-висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/5497-ІТ від 30.04.2021, згідно якого швидкість руху автомобіля ВАЗ 2107030 р.н.з НОМЕР_2 на момент початку утворення слідів гальмування становила мінімально розраховану швидкість 113..120 км/год.

Перед початком зміни напрямку руху водій автомобіля ЗАЗ ДЕУ р.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був впевнитися в безпечності свого маневру та діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України.

У дорожній обстановці водій ВАЗ 2107030 р.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2., 12.3., 12.4., 14.6 а), в) ПДР України.

У момент виникнення небезпеки для руху водій ВАЗ 2107030 р.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_10 при розрахованій мінімальній швидкості 113…120 км/год не міг мати технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ ДЕУ д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , однак мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування в умовах місця пригоди при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/год.

В причинному зв`язку з даною ДТП знаходиться не виконання вимог п. 10.1 ПДР України водієм ОСОБА_7 та не виконання вимог п.п. 12.4., 14.6 а), в) ПДР України водієм ОСОБА_10 .

В судовому засіданні за клопотанням прокурора та захисника був допитаний експерт ОСОБА_14 , який пояснив суду, що він виконував експертний висновок № СЕ-19/124-21/5497-ІТ від 30.04.2021, який повністю підтримує.

Щодо відповіді на питання №2, то на його думку ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. До цього переконання він прийшов відповідно до методичних рекомендацій, разом з тим зазначив, що в використаній ним методичні літературі нічого не зазначено, про перевищення швидкості водієм, який рухається в попутному напрямку. Але на його думку, він особисто зміг би вірно оцінити дану дорожню обстановку та зрозумів би, що автомобіль під керуванням ОСОБА_10 значно перевищував швидкість, а тому і прийшов до переконання про наявність причинного зв`язку в діях водія ОСОБА_7 з даною ДТП. Експерт зазначив, що слідчий експеримент, щодо можливості ОСОБА_7 , при виконанні маневру повороту на ліво, визначити з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_10 , який знаходився в цей час на відстані понад 100 метрів до місця зіткнення і чи перевищував він швидкість, і на скільки, органами досудового розслідування не проводився і відповідний протокол йому не надавався.
Також експерт пояснив суду, що на момент виконання маневру повороту на ліво ОСОБА_7 , автомобіль під керуванням ОСОБА_10 знаходився на відстані понад 100 метрів до місця зіткнення і при дотриманні ОСОБА_10 дозволеної швидкості руху 50 км/год, його автомобіль мав би зупинитися на відстані понад 30 метрів до місця зіткнення.
За клопотанням сторони захисту судом був досліджений висновок експерта №СТ/40Е-21 від 08.06.2021 року. Відповідно до якого, зіткнення автомобіля ВАЗ 2107030 д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 з автомобілем ЗАЗ ДЕУ д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , з моменту початку руху останнім за фактичної на момент ДТП дорожньої ситуації при умові, що автомобіль під керуванням ОСОБА_10 рухався з максимально дозволеною швидкістю в населеному пункті 50 км/год не відбулося б.

Допитаний за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 , пояснив, що він на замовлення сторони захисту виконав експертний висновок №СТ/40Е-21 від 08.06.2021 року, який повністю підтримує. Експерт зазначив, що на його переконання на відстані 107 метрів, яка визначена, як мінімальна на якій знаходився автомобіль ВАЗ під керуванням ОСОБА_10 до місця зіткнення на момент початку маневру автомобіля ЗАЗ ДЕУ дотримувався дозволеної швидкості руху 50 км/год зіткнення не відбулося б.

Аналізуючи досліджені судом докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з наступних підстав.
Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.
Основним безпосереднім об`єктом даного злочину є безпека дорожнього руху та експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя та здоров`я особи.
Суб`єкт злочину - це осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом.
Як зазначено у постанові Верховного Суду України № 5-18кс14 від 20.11.2014 року, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК, включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Аналогічними є й ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, з різницею у конкретних наслідках суспільно небезпечного діяння.
При цьому порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог ПДР України або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом, при цьому необхідно встановити причинний зв`язок між порушенням правил безпеки руху та експлуатації транспорту і наслідками, що настали. Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху та наслідками, що настали.
Аналіз норми статті 286 КК України свідчить, що цей злочин належить до злочинів з так званим матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї статті, і отже, перебувають з ними у причинному зв`язку. Якщо такого зв`язку немає, водій не може нести кримінальну відповідальність за ті наслідки, що настали.
Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні п.п. 2.3 б) та 10.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.
Як доказ вини обвинуваченого в порушенні правил дорожнього руху, суду надано висновок експерта № СЕ-19/124-21/5497-ІТ від 30.04.2021, згідно якого швидкість руху автомобіля ВАЗ 2107030 д.н.з НОМЕР_2 на момент початку утворення слідів гальмування становила мінімально розраховану швидкість 113..120 км/год.

Перед початком зміни напрямку руху водій автомобіля ЗАЗ ДЕУ д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був впевнитися в безпечності свого маневру та діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України.

У дорожній обстановці водій ВАЗ 2107030 д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2., 12.3., 12.4., 14.6 а), в) ПДР України.

У момент виникнення небезпеки для руху водій ВАЗ 2107030 д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_10 при розрахованій мінімальній швидкості 113…120 км/год не міг мати технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ЗАЗ ДЕУ д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , однак мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування в умовах місця пригоди при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/год.

В причинному зв`язку з даною ДТП знаходиться не виконання вимог п. 10.1 ПДР України водієм ОСОБА_7 та не виконання вимог п.п. 12.4., 14.6 а), в) ПДР України водієм ОСОБА_10 .

Вказаний висновок викликає у суду сумнів у його обґрунтуванні, щодо надання експертом відповіді на питання №2 , а саме, що до дій водія ЗАЗ ДЕУ р.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_7 . Експерт надаючи відповідь на питання № 2, зазначає, що за викладених дорожніх умов, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності п. 10.1 ПДР України, а саме перед початком зміни напрямку свого руху повинен був впевнитися у безпечності свого маневру і ці його дії є в причинному зв`язку з даною ДТП. Обґрунтування вказаного висновку експерт ОСОБА_14 в своєму дослідженні не наводить. Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 пояснив, що на його думку, дійсно є наявність причинного зв`язку в діях водія ОСОБА_7 з даною ДТП, оскільки останній перед маневром повороту на ліво мав би пересвідчитися і зрозуміти, що автомобіль ВАЗ 2107030 під керуванням ОСОБА_10 , який в цей час перебував на відстані понад 100 метрів від місця зіткнення та в порушення ПДР України рухається по зустрічній смузі руху, зі швидкістю, яка більше ніж на 63…70 км/год перевищує допустиму швидкість руху в населеному пункті.
Разом з тим, яким чином водій ОСОБА_7 в зимовий період, темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, лише по світлу фар автомобіля, який рухається в попутному напрямку на відстані понад 100 метрів, міг встановити його швидкість та полосу руху на якій він знаходиться, експерт суду не пояснив, лише зазначив, що на його думку, він особисто зміг би вірно оцінити дану дорожню обстановку, а тому і прийшов до переконання про наявність причинного зв`язку в діях водія ОСОБА_7 з даною ДТП.
На думку суду, без проведення слідчого експерименту в умовах наближених до умов при яких настала ДТП, не можливо визначити, чи міг водій, який здійснює маневр повороту на ліво, в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, визначити з якою швидкістю та в якій полосі по заду рухається в попутному напрямку автомобіль, щоб прийняти вірне рішення, щодо безпечного виконання маневру.
На думку суду, не може бути поставлено обвинуваченому у провину, те що він при виконанні маневру повороту на ліво фактично дотримався всіх вимог ПДР України, а саме: здійснював маневр в дозволеному місці на перехресті доріг, завчасно включив покажчик повороту на ліво, при цьому зменшив швидкість, переконався у відсутності зустрічного транспорту, не міг і не повинен був передбачити можливість грубого порушення водієм ОСОБА_10 , який керував автомобілем ВАЗ 2107030 р.н.з НОМЕР_2 , п.п. 12.4., 14.6 а), в) ПДР України, так як останній в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, здійснюючи маневр обгону, в недозволеному місці порушуючи горизонтальну розмітку, при цьому перевищуючи дозволену швидкість руху в населеному пункті мінімум на понад 60-70 км/год не надав перевагу у русі автомобілю ЗАЗ Деу під керуванням ОСОБА_7 , який рухався у попутному напрямку та мав право у відповідності до п.1.4 Правил дорожнього руху України розраховувати, що водій ОСОБА_10 буде виконувати ці правила, що свідчить про відсутність в діях обвинуваченого вини у формі злочинної недбалості.
Для суду є очевидним, що у випадку коли б автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 зупинився перед поворотом і не здійснював маневр, або повертав на ліво з меншою чи із більшою швидкістю ніж він рухався в момент фактичних обставин, що склалися під час ДТП, зіткнення автомобілів могло не відбутися, тобто існує декілька варіантів дій обвинуваченого у разі яких зіткнення не відбулось і лише один варіант коли б не відбулося зіткнення - це коли свідок ОСОБА_10 виконав би вимоги , п.п. 12.4., 14.6 а), в) ПДР України.
Наведене свідчить про відсутність прямого причинного зв`язку між діями обвинуваченого, настанням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, які настали внаслідок, у виді: спричинення тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя потерпілому ОСОБА_11 .
Зібрані та надані суду докази не дозволяють зробити однозначний висновок про винуватість обвинуваченого у скоєнні злочину по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , не дають підстав для усунення всіх сумнівів щодо доведеності обвинувачення, а тому суд тлумачить сумніви на користь обвинуваченого. Надані прокрором докази у своїй сукупності доводять саму подію ДТП, час та місце зіткнення, склад учасників ДТП, наявність тілесних ушкоджень в потерпілого, але не доводять беззаперечно вину ОСОБА_7 .
За результатами судового розгляду, судом встановлено, що вищевказаних вимог Закону, як і інших, зазначених нижче, органом досудового розслідування, належним чином не виконано, оскільки досудове розслідування проведено не повно і однобічно, а крім того очевидно упереджено, так як необхідні і обов`язкові слідчі (розшукові) дії не проведені, а саме слідчий експеримент, щодо можливості водія ОСОБА_7 , при виконанні маневру повороту на ліво, в умовах, що склалися на момент ДТП, визначити з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_10 , який знаходився в цей час на відстані понад 100 метрів до місця зіткнення і чи перевищував він швидкість, і на скільки.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що сторона обвинувачення не надала беззаперечних доказів, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. «б» п. 2.3 ПДР України, п. 10.1 ПДР України, а навпаки із наведених і не спростованих доказів кримінального провадження вбачається, що він своїми діями не впливав на механізм розвитку даної події і його дії не знаходяться в причинному зв`язку з виниклими наслідками. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Так, однією із засад кримінального провадження, як зазначено у ст. 7 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Смирнов проти України" від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53), у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), у справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року (пункт 43), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Також, ВСУ у постанові № 688/788/15-к від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Враховуючи викладені обставини, на підставі ретельного дослідження, наданих в ході судового розгляду доказів, суд приходить до висновку, що вказані докази, на яких ґрунтується обвинувачення, не доводять порушення ОСОБА_7 вимог п.п. «б» п. 2.3 ПДР України, п. 10.1 ПДР України, та причинний зв`язок цього порушення з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
За ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Встановлено, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, повністю не знайшло свого підтвердження в ході проведеного судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення не надано до суду достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів на доведення пред`явленого обвинувачення.
З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_7 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку із недоведеністю в діянні останнього складу даного кримінального правопорушення.
Зазначені в обвинувальному акті в якості речових доказів: автомобіль ВАЗ 217030, реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль ЗАЗ ДЕУ Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до постанови від 27.12.2020 року визнані речовими докази в іншому кримінальному провадженні, яке наданий час перебуває на розгляді в суді, а тому суд ніякого рішення про їх долю не приймає.

Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню підлягають відшкодуванню за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370- 374,376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що в діянні останнього є склад даного кримінального правопорушення.
Судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 8499 грн. 40 коп. віднести на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Черкаський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1