Дата документу 01.09.2021 Справа № 314/2715/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/2715/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/820/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула 1 вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 липня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про незаконне тримання під вартою в порядку ст.206 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_6 про незаконне тримання під вартою в порядку ст.206 КПК України.

На запит суду з ДУ «Кам`янська виправна колонія № 101» надано довідку, згідно якої ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія №101», засуджений 23.04.2019 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою від 16.10.2019 року Запорізького апеляційного суду вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23.04.2019 року змінений. В порядку ч.2 ст.404 КПК України виключено з вироку обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину. В решті вирок залишено без змін. Ухвалою від 22.11.2019 року Верховного суду касаційну скаргу на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23.04.2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 року залишено без руху. Постановою від 20.04.2021 року Верховного суду ухвалу Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про незаконне тримання під вартою в порядку ст.206 КПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що на стадії судового розгляду всі питання, що стосується тримання під вартою має вирішувати суд, який здійснює або здійснював судовий розгляд такого провадження, та за яким рахується відповідний обвинувачений чи засуджений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що він незаконно тримається під вартою. Також вказує, що не був присутній в судовому засіданні під час розгляду його скарги, чим були порушені його конституційні права.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішення слідчого судді щодо відмови у відкритті провадження колегія суддів знаходить таким, що відповідає наведеним вище вимогам та прийнято з дотриманням положень ч.4 ст.304 КПК України.

Так, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування.

Натомість частиною 2 статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду лише під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з наявних матеріалів, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з заявою про незаконне тримання його під вартою в порядку ст.206 КПК України.

Статтею 206 КПК України встановлено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Положеннями ч.1 ст.206 КПК України регламентовано, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Разом з цим, положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначені поняття основних термінів, які вжито в цьому кодексі, а саме досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Досудове слідство - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 6 ст.9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться законність, що згідно ст. 9 КПК України включає неухильне додержання вимог, зокрема цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів, вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23 квітня 2019 року змінено.
Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2021 року ухвала Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року скасована та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
11.05.2021 року зазначене кримінальне провадження надійшло на адресу Запорізького апеляційного суду.

Отже, було встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 було закінчено, а кримінальне провадження наразі знаходиться на стадії судового провадження, тобто розглядається судом по суті висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.

При цьому питання щодо обрання, скасування, або зміни запобіжного заходу, що передбачено ст. 331 КПК України, відноситься до повноважень суду, який здійснює судовий розгляд кримінального провадження.

У даному випадку, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , оскільки слідчий суддя у кримінальному провадженні, згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України, вирішує лише ті питання, на розгляд яких його уповноважує закон. Розгляд слідчим суддею будь-яких заяв чи клопотань за межами стадії досудового розслідування не передбачений КПК України. Проте, такі скарги можуть бути предметом розгляду суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

При цьому слід зазначити, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі забезпечується можливість безперешкодно звернутися до суду для вирішення певного питання за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини наголошував, що право на доступ до суду (закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (рішення у справах «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 19-00 години до 08-00 години наступного дня. Звільнено ОСОБА_6 з-під варти з ДУ «Кам?янська виправна колонія №101».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про прийняття слідчим суддею законного рішення, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.206, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 липня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6 про незаконне тримання під вартою в порядку ст.206 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4