ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3517/21 Справа № 205/8569/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 28 ч. 5-263 ч. 1 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 27 ч. 5-263 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Продовжено термін запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.28 ч.5-263 ч.1 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, а саме до 01 лютого 2022 року, включно.
Продовжено обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту терміном до 01 лютого 2022 року, включно, з покладенням на неї обов`язків: 1) прибувати до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за першою вимогою; 2) не залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години до 06 години; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної установи свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Продовжено обвинуваченій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту терміном до 01 лютого 2022 року, включно, з покладенням на неї обов`язків: 1) прибувати до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за першою вимогою; 2) не залишати житло, за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 години до 06 години; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної установи свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, а саме: 1) прибувати до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної установи свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали - до 01 лютого 2022 року, включно.
Постановляючи своє рішення, суд мотивував його тим, що наведені в колопотанні ризики є дійсними та триваючими і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на більш м`який, або обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Суд також зазначив, що підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що недостатнім на даний час застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Вважає, що судом в повній мірі не було враховано дані про особу обвинуваченого, а саме він, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, має на утриманні дружину, яка є інвалідом 1 групи та потребує догляду.
На його думку, ризики зазначені в клопотанні є недоведеними.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється апеляційним судом без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін не надійшли.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого суд зазначає таке.
Згідно із ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.28 ч.5-263 ч.1 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.27 ч.5-263 ч.1 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 жовтня 2021 року, щодо обвинувачених, терміном до 07 грудня 2021 року, були застосовані наступні запобіжні заходи: ОСОБА_11 та ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту. Крім того, зазначеною ухвалою суду обвинуваченому ОСОБА_12 продовжено строк дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором, з посиланням на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, заявлені клопотання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів: ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою; ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту, а також про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Оскржуваною ухвалою клопотання прокурора задоволено.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, суд першої інстанції, врахував те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченим ОСОБА_6 вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжує існувати.
Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, а також дані про особу ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, не має реєстрації в м.Дніпро, суд дійшов об`єктивного висновку про відсутність даних які б свідчили, що ризики перестали існувати, а більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити належний розгляд провадження та виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та про необхідність продовження обвинуваченому строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_6 та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому й доводи сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не було належним чином взято до уваги дані про його особу, зокрема те, що він в силу ст. 89 КК України є особою, раніше не судимою, має на утриманні дружину, яка є інвалідом 1 групи та потребує догляду,- не заслуговують на увагу, оскільки вказані факти були оцінені судом в сукупності з іншими обставинами по справі.
З огляду на викладене, доводи скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд також, не вбачає й підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив, що у разі зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу він може переховуватися від суду.
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.
В той же час, враховуючи те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 28 ч. 5-263 ч. 1 КК України, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 27 ч. 5-263 ч. 1 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4