печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови про видачу (екстрадицію) від 03 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування постанови про видачу (екстрадицію), а саме постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 03 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.
В обґрунтування скарги адвокат зазначив, на відсутність законних підстав для її прийняття. Просить скаргу задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати.

У судове засідання адвокат та особа, відносно якої подана дана скарга у судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Прокурор не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином. На адресу суду прокурор Київської місцевої прокуратури ОСОБА_6 направила заперечення, в яких остання просила відмовити у задоволенні скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як визначено у п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.
Тобто, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі, та прийняття рішення за відповідним запитом.
Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Шалінському району Чеченської Республіки перебуває кримінальна справа за обвинуваченням громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 (участь на території іноземної держави у збройному формуванні, не передбаченому законодавством даної держави, з метою, що суперечить інтересам Російської Федерації) КК Російської Федерації.

30.03.2015 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину та у зв`язку з ухиленням від слідства 01.04.2015 оголошено його розшук, а 11.06.2015 - міжнародний розшук. Шалінським міським судом Чеченської Республіки 01.07.2015 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

02.01.2020 до Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

В постанові зазначено, що запит російської сторони та інші документи про видачу відповідають вимогам Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року (ЕТ8 024), Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано відносини між Україною та Російською Федерацією з питань екстрадиції. Згідно із запитом ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації.

В постанові також зазначено, що 03.09.2020 Сайд- ОСОБА_7 затримано у м. Києві у зв`язку з розшуком російськими правоохоронними органами. Шевченківським районним судом м. Києва 05.09.2020 до нього застосовано тимчасовий арешт, а Печерським районним судом м. Києва 06.10.2020 екстрадиційний арешт. Цим же судом 06.01.2021 визнано наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою, який продовжено до 09.03.2021. На теперішній час ОСОБА_4 утримується під вартою у Відділі забезпечення досудового слідства Служби безпеки України. Діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , не належить до військових злочинів і не має політичного характеру. Строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення згідно зі ст. 49 КК України не закінчився. Злочин, за який запитується видача, відповідає ч. 2 ст. 260 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року. За повідомленням уповноважених органів України, ОСОБА_4 не є громадянином України, статусу біженця не має, за станом здоров`я може етапуватися. Військову службу в складі Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України, у тому числі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей не брав.

Встановлено, що ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності на території України. У провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006346 стосовно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України. На теперішній час судовий розгляд справи не завершено.

Прокурор у постанові також зазначив, що вчинення згаданого злочину на території України не є підставою для відмови у видачі вказаної особи до іноземної держави в розумінні ст. 589 КПК України. Зазначена обставина відповідно до ч. 1 ст. 592 КПК України може бути підставою для відстрочення її фактичної передачі. Разом з цим, відповідно до інформації Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_4 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.
Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Так, постанова начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 03 березня 2021 року про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації, прийнята законно та обґрунтовано, не порушуючи вимоги ч. 4 ст. 590 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.
При цьому, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі, відтак, постанова є обґрунтована та така, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 393, 532, 541, 589, 590, 591 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови про видачу (екстрадицію) від 03 березня 2021 року залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1