Справа № 461/7968/21
Провадження № 1-кп/461/664/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.11.2021 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи відносно якої скеровано

клопотання ОСОБА_4 ,

його законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова у кримінальному провадженні №0000455 від 11.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Перемишляни, Львівського району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

Прокурор Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000455 від 11.09.2021 відносно ОСОБА_4 .
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , не усвідомлюючи значення своїх дій та не маючи можливості керувати ними, 11 вересня 2021 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи на літньому майданчику піцерії «Ательєр-19», за адресою м. Львів, вул. Староєврейська, 19, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є непомітними для інших, шляхом вільного доступу, таємно викрав із столика грошові кошти в сумі 1200 грн., які залишили відвідувачі зазначеного закладу як розрахунок за замовлення. В подальшому, ОСОБА_4 викрадені грошові кошти помістив у праву зовнішню кишеню своєї куртки темного кольору, після чого покинув місце події, тим самим отримав реальну можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв власнику піцерії «Ательєр-19» ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1200 грн.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №487 від 17.09.2021, ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій страждав вродженим недоумством у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає вродженим недоумством у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даним захворюванням страждає з дитячого віку. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що є всі підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні клопотання підтримав.

ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та прокурора, вказавши, що у клопотанні вірно відображені обставини події, а також дані про стан його здоров`я.

Законний представник клопотання прокурора підтримав.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, заслухавши пояснення особи відносно якої скеровано клопотання та інших учасників процесу, дослідивши надані суду докази, перевіривши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Наявність у діях ОСОБА_4 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння повністю та об`єктивно доводиться наступними нижченаведеними дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що в клопотанні вірно вказано те, що 11 вересня 2021 року, він перебуваючи на літньому майданчику піцерії «Ательєр-19», за адресою м. Львів, вул. Староєврейська, 19, таємно викрав із столика грошові кошти в сумі 1200 грн., які залишили відвідувачі зазначеного закладу як розрахунок за замовлення, після чого мав можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Заявою потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування йому збитків спричинених крадіжкою грошових коштів на літньому майданчику піцерії «Ательєр-19», за адресою м. Львів, вул. Староєврейська, 19.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеним, що дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), мають ознаки суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до довідки КП «Перемишлянської центральної районної лікарні» №708 від 16.09.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на психоневрологічному обліку із діагнозом: Р71,0.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №487 від 17.09.2021, ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій страждав вродженим недоумством у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає вродженим недоумством у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Даним захворюванням страждає з дитячого віку.

ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів та свідчить про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.

При цьому, суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який не перебуває на обліку у лікаря нарколога та перебуває на обліку у лікаря психіатра, є особою з інвалідністю ІІ групи дитинства з приводу психічного захворювання довічно.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч.2 ст.94 КПК України).
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК ) - висновку судово-медичної експертизи.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди йому або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З врахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не обирався.
Речовий доказ по справі слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 100, 512, 513, 516, 392, 395 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Перемишляни, Львівського району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Речовий доказ у справі:
-DVD R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня її проголошення .

Головуючий суддя ОСОБА_1