Житомирський апеляційний суд
Справа №283/3021/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ,

встановила:

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на строк 60 (шістдесят) днів до 06.02.2022 включно, з визначенням розміру застави, що становить 71370 (сімдесят одна тисяча триста сімдесят) гривень.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілих, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі обвинувачуваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання дід вартою, обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Вважає, що суд не врахував, що він раніше не судимий, не працюючий, має на утриманні неповнолітніх дітей, щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину. Крім того, під час досудового розслідування потерпілим відшкодовано завдані збитки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

В провадженні Малинського районного суду перебуває кримінальне провадження №0000129 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив та встановив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування вказаного запобіжного заходу. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також, колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини та характер вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, одне з яких є кримінальним проступком, а також нетяжкого та тяжкого злочинів, за короткий проміжок часу, зокрема, й відносно своїх батьків, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до чотирьох років та до восьми років відповідно, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Водночас ОСОБА_8 , хоча він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, було визначено альтернативний захід заставу, у межах визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, що свідчить про врахування суддею обставин якими обвинувачуваний ОСОБА_8 обґрунтовує можливість обрання йому менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягають задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: