Справа № 462/3511/20
провадження 1-кп/462/385/21
У Х В А Л А

28 вересня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно до обвинувального акту 05.05.2020 року приблизно о 15:20 год. працівниками поліції у службовий кабінет №130 Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області був запрошений ОСОБА_5 для встановлення особи, який повідомив, що при собі зберігає наркотичний засіб. У подальшому ОСОБА_5 з правої кишені джемпера витягнув та добровільно видав сірникову коробку, в середині якої знаходилося дев`ять паперових згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору, яку останній знайшов (тим самим придбав) у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому місці. Відповідно до висновку експерта Львівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №13/441 від 30.04.2020 р. в наданій на дослідження речовині блідо - бежевого кольору, що знаходиться в дев`яти згортках виявлено амфетамін. Маса амфетаміну становить 0,5008 грама.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а вказане кримінальне провадження просить закрити у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 пройшов тримісячний курс стаціонарної реабілітації та психологічної корекції від наркоманії у відділенні Центру реабілітації «Релюкс», що підтверджується довідкою №30-П від 18.06.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника, при цьому зазначив, що він не перебував і не перебуває на обліку у наркологічному диспансері.

Прокурор заперечив проти задоволення заявленого клопотання, зазначив, що згідно довідки обвинувачений не перебував на обліку у наркологічному диспансері, лікування не потребував.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пленум ВСУ у постанові «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів» від 26 квітня 2002 року № 4 вказує на необхідність з`ясування судом питання, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї. Вважаємо, що вказівка на необхідність з`ясування цього питання зумовлена тим, що вчинення особою дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, не обумовлює безпосереднє вживання нею наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, внаслідок чого потреба у лікуванні такої особи буде відсутня. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності у такому випадку слугують два елементи, а саме: добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Згідно до Постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС по справі 450/3304/17 від 6.09.2018 року, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1ст.309 Кримінального кодексу України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), на підставі ч. 4 ст. 309 цього Кодексу (добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок лікування від наркоманії), суд має з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї; звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено; ставила за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Як убачається з довідки ФОП ОСОБА_6 «Релюкс» від18.06.2021 року ОСОБА_5 з 19.03.2021 року по 18.06.2021 року пройшов тримісячний курс стаціонарної психологічної корекції від наркоманії на відділенні центру реабілітації.

Отже ОСОБА_5 добровільно звернувся до центру реабілітації закладу ФОП ОСОБА_6 , розпочав та пройшов курс реабілітації від наркоманії вже після вчинення кримінального проступку. До скоєння злочину на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах на обліку не перебував, лікування від наркоманії не потребував та не проходив.

Враховуючи, що ОСОБА_5 пройшов курс реабілітації від наркоманії після значно тривалого часу після пред`явлення йому підозри та не перебував на обліку в лікаря-нарколога, не потребував лікування до моменту звернення про реабілітацію, не лікувався (відповідно до норми Закону України від 15 лютого 1995 р. №62/95-ВР "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" таке обстеження проводиться з метою встановлення відповідного діагнозу), ставить під сумнів чи мав він потребу в реабілітації від наркоманії.

Суд вважає, що підстави для закриття провадження не існують та розцінює заявлену вимогу ОСОБА_5 як спосіб ухилення від відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42, ч. ч. 1, 4 ст. 309 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_5 від відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України та у закритті кримінального провадження відносно нього за №0000583 від 06.03.2020 року.

Ухвала окремо від вироку оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1