КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та накладено арешт, в рамках кримінального провадження № 0001330, на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «TOYOTARAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , який вилучений 14.07.2021 року під час огляду, шляхом позбавлення ОСОБА_6 права відчуження, розпорядження, користування вказаним майном із збереженням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відповідного поліцейського відділення.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що мотиви клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали обґрунтовують необхідність накладення арешту на транспортний засіб, з метою збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині заборони користування вказаним транспортним засобом.
Апелянт зазначає, що у клопотанні про накладення арешту на майно прокурором не конкретизовано, які саме експертизи необхідно провести із вказаним транспортним засобом та у ньому відсутні будь-які посилання на ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження арештованого майна.
Власник майна стверджує, що на даний час він позбавлений можливості використовувати належне йому майно, що завдає шкоди його інтересам. Вважає, що перебування транспортного засобу на майданчику поліцейського відділення загрожує його псуванням.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, у провадженні сектору дізнання Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001330 від 14 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 14.07.2021 року судовий експерт відділу кримінального дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів в сервісному центрі №3242, за адресою: вул. Сухоярська, 20, м. Біла Церква Київської області, під час проведення огляду автомобіля «ТОYОТА RАV4» д.н.з. НОМЕР_1 виявив, що номер кузова змінено кустарним способом, шляхом видалення частини номерної панелі з першопочатковим номером кузова та вварювання на її місце аналогічної частини номерної панелі з номером кузова НОМЕР_2 .

14.07.2021 року проведено огляд земельної ділянки на якій виявлено автомобіль марки «ТОYОТА RАV4» д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучено та поміщено на штраф майданчик, що розташований за адресою: м. Біла Церква по вул. Мартосова, 48, для проведення судових експертиз.
14.07.2021 року відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001330 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Відповідно до висновку експертного дослідження №10/3242/2Д від 14.07.2021 року номер кузова автомобіля «ТОYОТА RАV4» д.н.з. НОМЕР_1 , змінено кустарним способом шляхом видалення частини номерної панелі з першопочатковим номером кузова та вварювання на її місце аналогічної частини номерної панелі з номером кузова « НОМЕР_2 ». Номер двигуна « НОМЕР_3 » легкового автомобіля «ТОYОТА RАV4» номерні знаки НОМЕР_1 має ознаки кустарного нанесення. Бланк наданого на дослідження документа «свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_4 , яке видано 05.09.2014 року відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , яке видане 05.09.2014, транспортний засіб «ТОYОТА RАV4» д..н..з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 .
Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.07.2021 року ОСОБА_8 (уповноважений договором комісії № 7820/21/1/003869 від 06.07.2021 року) продав транспортний засіб «ТОYОТА RАV4» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ОСОБА_6 .
15 липня 2021 року прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , який вилучений 14.07.2021 року, під час огляду, шляхом позбавлення ОСОБА_6 права відчуження, розпорядження, користування вказаним майном із збереженням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відповідного поліцейського відділення.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2021 року клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на вказаний автомобіль.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому, було вислухано думку прокурора, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на автомобіль, з тих підстав, що він у встановленому законом порядку визнаний речовим доказом у рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, вказаний автомобіль постановою старшого дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 14 липня 2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001330 (а.с. 12).
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню фактичних обставин у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене, що не дасть можливості забезпечити проведення можливих повторних судових експертиз, а також існує загроза збереження речового доказу у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
У свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку - арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на автомобіль у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Доводиапелянта про те, що у матеріалах клопотання відсутні будь-які посилання на ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження арештованого майна, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки арешт на вказаний автомобіль накладено за наявності для цього передбачених законом підстав та з метою забезпечення збереження речових доказів.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню слідчим, прокурором під час досудового розслідування та судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 98,170-173, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та накладено арешт, в рамках кримінального провадження № 0001330, на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки «TOYOTARAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , який вилучений 14.07.2021 року під час огляду, шляхом позбавлення ОСОБА_6 права відчуження, розпорядження, користування вказаним майном, - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Номер провадження № 11-сс/824/4854/2021
Єдиний унікальний номер справи 357/7966/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_10
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1