Справа № 495/7333/20
№ провадження 1-кс/495/2322/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у визнанні потерпілим,-
ВСТАНОВИВ:
20.09.2021 до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла скарга на бездіяльність в порядку ст.303 КПК України від адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в якій вона просила:
- скасувати постанову слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 10.09.2021 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000211 від 10.11.2020 року за ч.1 ст.382 КК України;
- зобов`язати слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 залучити ОСОБА_4 у якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000211 від 10.11.2020 року за ч.1 ст.382 КК України та вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.
Короткий виклад змісту поданої скарги.
21 липня 2020 року ОСОБА_4 до Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області подано заяву про вчинення стосовно неї дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України. Інформація за заявою ОСОБА_4 від 21.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань не була внесена, досудове розслідування не розпочато.
ОСОБА_4 було подано скаргу на бездіяльність Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області щодо не внесення відомостей про вчинення відносно ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
07 серпня 2020 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду скаргу задоволено, зобов`язано уповноважену особу Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області негайно, але не пізніше 24-годин внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 21.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення.
Проте зазначену ухвалу суду не було виконано, дані за заявою ОСОБА_4 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України групою осіб, зазначених в заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не були внесені.
21.10.2020 року ОСОБА_4 поштою відправлено до Білгород - Дністровської місцевої прокуратури заяву про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України. 29 вересня 2020 року ОСОБА_4 отримала лист від Білгород - Дністровської місцевої прокуратури яким їй було відмовлено у внесенні відомостей за ст.382 КК України.
У зв`язку з відмовою ОСОБА_4 було подано до Білгород - Дністровського міськрайонного суду скаргу на бездіяльність керівника Білгород - Дністровської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
09.10.2020 ухвалою слідчого судді Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області зобов`язано керівника Білгород - Дністровської місцевої прокуратури Одеської області або іншу уповноважену особу внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за заявою ОСОБА_4 від 16.09.2020 року про скоєння відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та розпочати досудове розслідування, повідомити про його початок заявника.
21.10.2020 року ОСОБА_4 направлено заяву керівнику Білгород - Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 щодо негайного виконання вищезазначеної ухвали суду.
Листом від 10.11.2020 року за № вих. 16.49-52-12281ВИХ-20 ОСОБА_4 сповіщено, що здійснення досудового розслідування доручено СВ Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та долучено витяг з ЄРДР.
19.02.2021 року ОСОБА_4 подано заяву слідчому СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про залучення її до кримінального провадження №0000211 як потерпілої та вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки.
Відповідь на зазначену заяву ОСОБА_4 не надано.
08.09.2021 року ОСОБА_4 повторно звернулась із заявою до слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про залучення її до кримінального провадження № 0000211 у якості потерпілої.
13.09.2021 ОСОБА_4 отримала постанову про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000211. Підставою для відмови у визнанні потерпілою ОСОБА_4 є те, що заявником у даному кримінальному провадженні, окрім поданої заяви про залучення у якості потерпілої, не надано жодного підтверджуючого документа щодо спричинення їй моральної, фізичної або майнової шкоди.
Заявник вважає, що постанова слідчого є незаконною та такою, що прийнята без належного вивчення усіх обставин по справі, та без урахування тієї обставини, що будь-яка протиправна дія або бездіяльність посадової особи щодо громадянина принижує честь та гідність такої особи, тобто завдає моральної шкоди, на підставі звернулась до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України.
Позиції сторін.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судове засідання з`явилась, просила скаргу задовольнити.
Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений.
Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні скарги.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.
За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Як вбачається з матеріалів скарги, 19.02.2021 року ОСОБА_4 подано заяву слідчому СВ Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про залучення її до кримінального провадження №0000211 у якості потерпілої та вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки. Відповідь на зазначену заяву ОСОБА_4 не надано.
08.09.2021 року ОСОБА_4 повторно звернулась із заявою до слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про залучення її до кримінального провадження № 0000211 у якості потерпілої.
13.09.2021 ОСОБА_4 отримала постанову слідчого від 10.09.2021 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000211. Підставою для відмови у визнанні потерпілою ОСОБА_4 є те, що заявником у даному кримінальному провадженні, окрім поданої заяви про залучення у якості потерпілої, не надано жодного підтверджуючого документа щодо спричинення їй моральної, фізичної або майнової шкоди.
Дослідивши надані до скарги документи слідчий суддя приходить до наступного:
- ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.10.2020 було зобов`язано керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури або іншу уповноважену особу внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 16.09.2020 про скоєння відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КПК України;
- ч.1 ст.382 КПК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Дослідивши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим приходжу до думки, що слідчим не наведено належних обставин, які б свідчили про наявність очевидних підстав вважати, що заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Відповідно до положень ч. 1 і 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов. Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі, зокрема подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
У відповідності до п. 33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст.34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.
Разом з тим слід зазначити, що зобов`язання слідчого винести постанову про визначення особи потерпілим у кримінальному провадженні не відноситься до повноважень слідчого судді, оскільки відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.
Частиною другою ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, в тому числі, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора та зобов`язання вчинити певну дію.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого підлягає скасуванню, як така, що винесена всупереч вимогам ст. 9, 55 КПК України, проте не знаходить законних підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого залучити ОСОБА_4 у якості потерпілої, оскільки вказане виходить поза межі компетенції слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 55, 303, 306-307 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області в порядку ст.303 КПК України про відмову у визнанні потерпілим, яка була надана в рамках кримінального правопорушення № 0000211 від 10.11.2020 року за ч.1 ст.382 КК України задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ Білгород - Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 10.09.2021 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000211 від 10.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - скасувати.
В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1