Провадження № 1-в/638/840/21
УХВАЛА
Іменем України
09 грудня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дитину- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого, засудженого 16.07.2020 року Київським районним судом м. Харкова ч. 2 ст. 342 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
03 грудня 2021 року начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 липня 2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
Подання мотивоване тим, що громадянин ОСОБА_4 , перебуваючи на обліку в Шевченківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області обов`язки, покладені на нього вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.07.2020 року, належним чином не виконував. ОСОБА_4 20 жовтня 2020 року та 16 листопада 2021 року без поважних причин не прибув на реєстрацію до органу з питань пробації, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та безвідповідальне ставлення до покладених на нього вироком суду обов`язків щодо періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 без поважних причин систематично не прибував на реєстрацію в орган з питань пробації, просить суд скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 липня 2020 року.
В судове засідання представник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив подання розглядати за його відсутності.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали особової справи засудженого та викладені в поданні доводи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні подання, з наступних підстав.
Вирішуючи питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд повинен з`ясувати чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, у чому полягали правопорушення, які стягнення на нього були покладені, чи відбувалися вони систематично.
Встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 16 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначено покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
З матеріалів особової справи вбачається, що після набрання вироком законної сили ОСОБА_4 було роз`яснено про покладені на нього вироком суду обов`язки, про обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, про порядок і умови відбування іспитового строку, про відповідальність за невиконання цих умов.
15 вересня 2020 року ОСОБА_4 ознайомлено з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, відповідно до якої останній зобов`язаний з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації 1 та 3 вівторка кожного місяця.
З викладених в поданні доводів та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 20 жовтня 2020 року та 16 листопада 2021 року не з`явився на реєстрацію до органу з питань пробації.
23 жовтня 2020 року ОСОБА_4 прибув до органу з питань пробації та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що причиною неявки 20 жовтня 2020 року до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації є незадовільний стан здоров`я.
01 грудня 2021 року ОСОБА_4 прибув до органу з питань пробації та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що причиною неявки 16 листопада 2021 року до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації буле скрутне матеріальне становище, відсутність грошових коштів на проїзд.
ОСОБА_4 уповноваженим органом з питань пробації не вручались письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням пов`язане із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до змісту ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».
Згідно ст.166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ст.166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду: 1) у разі роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) у разі застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.
Невиконанням обов`язків вважається також коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.
Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч.2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Згідно оглянутих судом матеріалів подання вбачається, що вирок Київського районного суду м. Харкова від 16 липня 2020 року відносно ОСОБА_4 надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та прийнятий до виконання 07 вересня 2020 року.
Суд приймає до уваги письмові пояснення засудженого щодо причин несвоєчасної явки до органу пробації для реєстрації з причини незадовільного стану здоров`я. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що неявка засудженого до органу пробації для реєстрації була обумовлена наявністю поважних життєвих обставин.
Представником органу пробації і доданими до подання матеріалами не підтверджено, що ОСОБА_4 скоїв дії, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
В судовому засіданні не встановлено порушення обставин, які свідчать про умисне небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.
В матеріалах провадження відсутні переконливі докази того, що ОСОБА_4 не бажає стати на шлях виправлення та умисно ухилявся від явки на реєстрацію, умисно не виконував покладені на нього обов`язки.
Даних про те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин або притягався до адміністративної відповідальності під час іспитового строку суду не надано.
При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ст. 78 КК України необхідною умовою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання є невиконання покладених на нього обов`язків, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що скасування звільнення від відбування покарання є погіршенням стану засудженого, а отже умисне невиконання покладених судом обов`язків повинно було ретельно перевірено працівниками органу пробації, на яких законом покладений обов`язок контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на викладене, враховуючи, що наявні матеріали переконливо і в достатній мірі не свідчать про свідоме небажання засудженого стати на шлях виправлення та ухилення від виконання обов`язків, що і є необхідною та достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд не вбачає підстав для задоволення подання.
Керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1