Номер провадження: 11-сс/813/1907/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000387 від 10 березня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до

ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 26 січня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 22 години до 06 години ранку наступної доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування до ОСОБА_8 інших альтернативних більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя не врахував, що підозрювана має постійне місце проживання та у неї наявні міцні соціальні зв`язки

Тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу.

На переконання захисника запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а саме в тому, що вона разом з ОСОБА_10 організувала злочинне угруповання, яка займалось незаконним придбанням, зберіганням та збутом наркотичних засобів в період з 20 травня 2021 року по 27 листопада 2021 року за обставин викладених у клопотанні слідчого.

28 листопада 2021 року ОСОБА_8 була затримана в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема а саме: витягом з ЄРДР за №0000387, протоколом допиту свідка від 29 березня 2021 року; протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 20 травня 2021 року; протоколом вручення покупцю спеціального технічного засобу аудіо -, відео контролю особи від 20 травня 2021 року; протоколом огляду від 20 травня 2021 року; висновком експерта №СЕ-19/116-21/9215-НЗПРАП від 15.07.2021 року; протоколом огляду від 27 травня 2021 року; протоколом допиту свідка від 28 травня 2021 року; висновком експерта від 05 серпня 2021 року; протоколом огляду від 19 серпня 2021 року; протоколом вручення покупцю спеціального технічного засобу аудіо-, відео контролю особи від 19 серпня 2021 року; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 19 серпня 2021 року; протоколом допиту свідка від 20 серпня 2021 року; висновком експерта від 21 вересня 2021 року; протоколом огляду від 16 вересня 2021 року; протоколом допиту свідка від 17 травня 2021 року; висновком експерта від 20 вересня 2021 року; протоколом додаткового допиту свідка від 27 вересня 2021 року; протоколом про результати проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28 липня 2021 року; протоколом про результати проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 28 липня 2021 року; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20 травня 2021 року; протоколом за результатами проведення негласних слідчо-розшукових заходів від 28 липня 2021 року; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 09 вересня 2021 року; протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 09 вересня 2021 року; протоколом про результати проведення НСРД аудіо - , відео контроль місця від 28 липня 2021 року; протоколом про результати аудіо - , відео контроль місця від 09 вересня 2021 року; протоколом обшуку від 27 листопада 2021 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 листопада 2021 року та іншими матеріалами наданими в обґрунтування клопотання в сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.307 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_8 у разі доведеності її вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Вказаний ризик підтверджується і тим, що підозрювана не працевлаштована, не одружена, не має утриманців.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Крім того апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 матиме можливість здійснювати вплив на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в тому, що вона разом з ОСОБА_10 та іншими співучасниками організували незаконну діяльність з придбання та реалізації наркотичних засобів з метою отримання прибутку.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі підозрювана може продовжити злочинну діяльність.

Про існування вказаного ризику свідчить і та обставина, що на теперішній час на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси знаходиться інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.3 ст.307; ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , яка у випадку застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу та уникнути кримінального переслідування.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.5) ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, до 26 січня 2022 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4