Справа №336/614/22
Провадження 1-кп/336/442/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2022 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні у приміщенні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань року за № 0001451 від 20.12.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Матвіївка, Запорізької області, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, не маючої на утриманні дітей, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ

19.12.2021 року о 12:40, ОСОБА_3 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в приміщенні КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Блакитна, 4, діючи умисно, усвідомлюючи, що пред`явлення карти профілактичних щеплень дозволяє їй здійснити перетин державного кордону України, пред`явила співробітнику державної прикордонної служби України, завідомо підроблений документ карту профілактичних щеплень (форма первинної облікової документації №063/0) на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена лікарем комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №5» Чернівецької міської ради, з метою уникнення зобов`язань, передбачених у пп. 22 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме: «здійснення перевезень пасажирів авіаційним та залізничним транспортом у міжобласному та міжнародному сполученнях без наявності у них (крім осіб, які не досягли 18 років) негативного результату тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції або експрес-тесту на визначення антигену коронавірусу SARS-CoV-2, яке проведене не більш як за 72 години до дня поїздки; або документа, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; або документа, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини; або міжнародного, внутрішнього сертифіката чи іноземного сертифіката, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовті сертифікати) або однією дозою однодомної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені ВОЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталі електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія».

Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №5» Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 не проходила вакцинацію від COVID-19 та не отримувала міжнародне свідоцтво про вакцинацію, лікар ОСОБА_4 ніколи у трудових відносинах з лікарнею не перебувала.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.

01.02.2022 року між прокурором ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання у виді штрафу у розміні 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України визнала повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння нею кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і вона їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаялася. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, вона цілком розуміє надані їй законом права, а також роз`яснені їй судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого вона визнає себе винною, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до неї у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачена вказала, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена нею з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваної про повне розуміння нею її процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили її погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а її дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченій роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 01.02.2022 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_5 та обвинуваченою в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 відповідає вимогам ст. 469, 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченою скарги не подавались.

Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття, та обставини, що його обтяжує відповідно до ст. 67 КК України не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченої обрано запобіжний захід особисте зобов`язання, суд вважає необхідним залишити вказаний запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 17, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474,475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01.02.2022 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_5 та обвинуваченою в зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити їй покарання:

у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. (вісімсот п`ятдесят) гривень;

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченій в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1