Справа №489/2535/21
Провадження №1-кп/489/676/21
ВИРОК
іменем України

16 листопада 2021 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корф, Олюторського району, Камчатської області, Російської Федерації, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , не одруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 14.05.2013 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.286, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.06.2019 року звільнений умовно-достроково на 01 рік 08 днів із залишенням додаткової міри покарання,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 будучи обізнаним про необхідність відбування додаткового покарання, встановленого вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.05.2013 року, не реагуючи на попередження щодо притягнення його до кримінальної відповідальності, маючи умисел на злісне ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, достовірно знаючи про призначене судом додаткове покарання та будучи ознайомлений з порядком та умовами його відбування, а також попередженим про кримінальну відповідальність за ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання, умисно без поважних причин не виконував додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а саме: керував транспортним засобом "CHEVROLET AVEO" державний номерний знак НОМЕР_1 15.05.2020 року, 28.12.2020 року та 26.01.2021 року, у зв`язку з чим співробітниками УПП в Миколаївській області складено відповідні постанови за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.389 КК України.

Обвинувачений надавати показання відмовився, визнав усі докази, що є у справі, учасники судового розгляду не оспорюють кваліфікації дій обвинуваченого органом досудового розслідування, обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому кримінальному проступку та у скоєному щиро розкаявся.

Винуватість обвинуваченого підтверджується, як його визнанням своєї вини у вчиненні злочину, так і тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого, який відповідно раніше судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире розкаяння у вчиненому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі із звільненням від покарання з випробування.

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.05.2013 року, остаточно призначивши покарання у вигляді 7(семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.71 КК України до остаточно призначеного за сукупністю вироків основного покарання приєднати невідбуту частину додаткового покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 14.05.2013 року у вигляді 1(одного) року позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням на 1(один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію розписки ОСОБА_4 про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання від 30.07.2019 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя