233 № 233/5389/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Суддя Костянтинівського міскрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001701 від 31 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:,-

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся прокурор Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0001701 від 31 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що 08 вересня 2015 року невідома особа, яка надала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зловживаючи довірою, своїми шахрайськими діями заволоділа транспортним засобом «НОNDA АССОRD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , 2005 року випуску, сірого кольору, вартістю 200000 грн., який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який знаходився у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відомості про вказане кримінальне правопорушення 31.10.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001701 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України та розпочато досудове розслідування.

Під час досудового розслідування по кримінальному провадженню проведено ряд слідчих та процесуальних дій: оглянуто місце події, допитано потерпілого та свідків. Вживалися заходи, спрямовані на встановлення особи, яка може бути причетною до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також встановлення місцезнаходження викраденого майна. Проте проведеними заходами на теперішній час встановити особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення не виявилося можливим, жодній особі не повідомлено про підозру.

На підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, прокурор просить закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001701 від 31 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Вважає дане клопотання передчасним, оскільки у справі не здійснено всіх необхідних та можливих слідчих дій направлених на встановлення осіб, винних у вчиненні даного кримінального правопорушення. Зазначив, що відповідно до обставин справи невідома особа, яка надала паспорт ОСОБА_5 , зловживаючи довірою, своїми шахрайськими діями заволоділа транспортним засобом «НОNDA АССОRD» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Також, в матеріалах справи міститься інформація, що перереєстрація вказаного транспортного засобу відбувалося через ТОВ «Світ Авто Плюс», яке здійснювало оформлення документів, необхідних для його відчуження. Вказане на його думку свідчить, що ОСОБА_5 не міг самостійно вчинити дане кримінальне правопорушення. При цьому, вважає, що кваліфікація даного кримінального правопорушення за ч.1 ст. 289 КК України є невірною, оскільки на момент його вчинення, а саме 2015 рік, виходячи із вартості автомобіля, яка складала 200000 грн., розмір збитків у 328 разів перевищував неоподаткований мінімум доходів громадян, тому остаточно кримінальне правопорушення необхідно було кваліфікувати за ч.3 ст. 289 КК України. Крім того, не допитано ОСОБА_5 , не проведено оцінку вартості транспортного засобу.

Вислухавши прокурора, представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.

За приписами статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні по справі «Сергій Шевченко проти України» ЄСПЛ зазначає (п.65), що система, яка вимагається статтею 2 Конвенції, має передбачати незалежне та безстороннє розслідування, яке відповідає певним мінімальним стандартам щодо ефективності.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України , цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України , прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ст. 25 КПК України, визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції , що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі Євген Петренко проти України (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 ... для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Разом з цим, закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, допиту усіх осіб, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали судом встановлене наступне. Так, 31 жовтня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_7 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України за №0001701 за фактом заволодіння транспортним засобом «НОNDA АССОRD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом зловживання довірою. 16 грудня 2015 року допитано потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що має компанію «Don Auto Rent», вид діяльності якої є здача автомобілів у оренду. Так, через мого брата ОСОБА_7 був наданий у користування вказаний автомобіль громадянину ОСОБА_5 , про що був складений відповідний договір користування, який підписаний ним та ОСОБА_5 на строк п`ять днів. Проте, після спливу зазначеного строку ОСОБА_5 зателефонував йому братові з проханням продовження строку користування даним автомобілем за відповідну плату. Спочатку ОСОБА_5 виконував свої обов`язки з плати за користування автомобілем належним чином, але згодом від нього перестала надходити оплата, тому він разом з братом неодноразово намагалися додзвонитися до останнього за номерами телефонів, які були зазначені ним у договорі. Так, ОСОБА_5 за телефоном повідомив, що пригонить автомобіль до м. Києва, однак в подальшому перестав відповідати на телефонні дзвінки. Після чого, ними було відправлено СМС ОСОБА_5 про те, що у разі неповернення ним автомобіля, вони звернуться до міліції. ОСОБА_5 передзвонив їм та повідомив, що поверне автомобіль. Однак, автомобіль не був повернутий, а ОСОБА_5 взагалі перестав відповідати на дзвінки. Оскільки в автомобілі знаходився датчик з встановлення його місця знаходження, ними було з`ясовано, що автомобіль перебуває у м. Кривий Ріг по вул. Рокосовського 10, тому його брат поїхав до м. Кривий Ріг, де за вказаною адресою виявив автомобіль «НОNDA АССОRD» та поїхав на ньому до м. Донецьк. По дорозі до м. Донецька у м. Олександрія Кіровоградської області він звернув увагу на те, що на автомобілі встановлені інші державні номери, тому він залишив його на стоянці, а сам поїхав до м. Костянтинівка, де звернувся до міліції з заявою про шахрайські дії невідомого чоловіка, який представився ОСОБА_8 . Також зазначив, що належний йому транспортний засіб «НОNDA АССОRD», реєстраційний номер НОМЕР_1 він не продавав та нікому не надавав доручення на проведення будь-яких дій з ним. 25 грудня 2015 року ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області накладений арешт на транспортний засіб - «НОNDA АССОRD», номер кузову НОМЕР_2 , 2005 року випуску. 06 січня 2016 року постановою ст. слідчого СВ Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області було змінено кваліфікацію кримінального правопорушення № 0001701 з ч.1 ст. 190 КК України на ч.1 ст. 289 КК України. 26 січня 2016 року на підставі ухвал слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було здійснено тимчасовий доступ до документів. Також, 26 січня 2016 року були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 27 січня 2016 року проведено огляд місця події під час якого оглянуто автомобіль «НОNDA АССОRD», реєстраційний номер НОМЕР_3 . 01 березня 2016 року відповідно до протоколу огляду були вилучені документи в яких мається підпис ОСОБА_6 14 березня 2016 року було проведено судову почеркознавчу експертизу №412, згідно висновків якої встановити чи виконані спірні підписи на документах, які були надані для дослідження, самим ОСОБА_6 , не виявилося можливим.

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2016 було надано дозвіл на тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0001701 від 31 жовтня 2015 року, з можливістю їх вилучити (тобто можливість ознайомитись з ним, вилучити та залучити до кримінального провадження №0003112 від 30 жовтня 2015 року за ч.1 ст. 289 КК України в якості речового доказу).

В період часу з лютого 2016 року по грудень 2021 року по кримінальному провадженню не проводилось жодної слідчої дії. В матеріалах справи наданих суду наявні лише рапорти працівників поліції, з яких вбачається що проведеними заходами щодо встановлення особи, яка незаконно заволоділа транспортним засобом ОСОБА_6 , не вдалося встановити особу причетну до скоєння даного злочину.

Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 вбачається, що органу досудового розсдування було відомо коло осіб, які мають відношення до вчинення даного кримінального правопорушення, проте необхідних слідчих та процесуальних дій спрямованих на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та з`ясування всіх обставин події вчинено не було.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування та прокурором не дотримано приписи ст.2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Враховуючи вищенаведене, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме інтересам потерпілого, принципу верховенства права та матиме формальний характер. Вказана стаття не містить виключного обов`язку суду закрити кримінальне провадження, а отже суд має дискреційні повноваження, тобто це є правом суду, а відтак у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки воно є передчасним та безпідставним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 314, 369, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеного до № 0001701 від 31 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України з підстав передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1