Справа № 504/1817/20
Номер провадження 1-кп/504/565/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.11.2021 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ; законного представника потерпілої ОСОБА_4 , представника законного представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 на особисте зобовязання у кримінальному провадженні № 0000409 від 28.04.2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Одеси, українця за національністю, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 146 КК України.
13.09.2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, із застосуванням електронних засобів контролю строком на два місяці, а саме до 11.11.2021 року. Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи це тим, що підозра ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 146 КК України залишається обґрунтованою, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Також на даний час, існують та продовжують існувати ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків чи потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Захисник ОСОБА_6 подала клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу вигляді особистого зобов`язання, в якому посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та положення Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначила, що доказів переховування від суду прокурором не надано, з огляду на тяжкість злочину, що інкримінується ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не є доцільним, обвинувачений не судимий, офіційно одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір. Дружина знаходиться у відпустці по утриманню дитини, а тому обвинувачений єдиний годувальник в родині. За місцем проживання характеризується позитивно. Згідно довідки з Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області неодноразово, у різний час здійснювались виїзди працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_7 з метою перевірки відбування ним запобіжного заходу. Фактів порушення покладених на нього судом обов`язків зафіксовано не було. ОСОБА_7 має роботу, є підприємцем, орендує гараж, йому важко здійснювати підприємницьку діяльність в дома. Крім того, на даний час у кримінальному провадженні усі свідки допитані, допитана потерпіла, що нівелює ризик впливу на свідків.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання, клопотання сторони захисту заперечив.
Законний предстаник потерпілого, представник законного представника потерпілого в судовому засідання підтримали думку прокурора.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 заперечувала, щодо задоволення клопотання прокурора вказувала, що ОСОБА_7 не порушував покладених на нього судом обов`язків, переховуватися від суду наміру не має, потребує лікування, має міцні соціальні зв`язки.
Обвинувачений поклався на позицію захисника, вказав, що на дому йому важко працювати, оскільки працює з пластмасами, а в квартирі проживають малолітні, вказував, що впливати ні на кого не буде і йому це не потрібно, у нього є контактні дані потерпілих і він в будь-який час з дому зможе на них впливати, проте цього не робить.
При вирішенні указаних клопотань, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частина 6 ст. 181 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
При цьому, законодавцем не вказаний максимальний строк домашнього арешту під час судового розгляду, а тому цей строк може продовжуватись до закінчення провадження.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочинів), передбачене ч. 2 ст. 146 КК України яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується усією сукупністю наявних у кримінальному провадженні матеріалів, які дослідженні судом, змістом обвинувального акту та іншими доданими до нього матеріалами. У судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження по суті ОСОБА_7 вказав, що дозволив сісти дитині до свого автомобіля і лише це він визнає, а те, що викладене в обвинувальному акті ним не визнається. Вказані твердження обвинуваченого, хоча і не є показаннями по суті обвинувачення, проте можуть вказувати на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого правопорушення. Відомості, викладені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Реєстр матеріалів досудового розслідування свідчить про те, що стороною обвинувачення зібрано достатню кількість доказів якою обґрунтовується підозра ОСОБА_7 .
При вирішенні питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд виходить з наступного.
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Суд зазначає, що стороною захисту подано докази, щодо наявності в обвинуваченого достатньо міцних соціальних зв`язків, так обвинувачений є підприємцем, має постійне місце проживання, є сімейною особою, позитивно характеризується за місцем проживання, має грамоти, є колишнім військовим, має певні проблеми зі здоров`ям. Разом із тим, указані соціальні зв`язки не можуть у повній мірі знівелювати ризик переховування від суду, такий ризик існує з певною ймовірністю на даний час.
Ризики можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків в рамках кримінального провадження, є частково обґрунтованим, оскільки кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, судом вирішено питання про порядок та обсяг дослідження доказів у справі, а також про можливість продовження судового розгляду, проте на даний час усі свідки сторони обвинувачення не допитані, сторона обвинувачення має право на допит свідка у суді та вживала заходів, щодо прибуття такого свідка у судове засідання, які виявилися безрезультатними, у даному кримінальному провадженні. Обвинувачений маючи можливість вільного пересування, будучи на волі, може здійснювати тиск на недопитаного свідка, з метою змінити покази або надати вигідні покази суду, такий ризик хоча й мінімальний, проте існує без усякого сумніву. Ризик незаконного впливу на потерпілу, у даному кримінальному провадженні є неактуальним, так як судом вже здійснено безпосередній допит потерпілої у судовому засіданні.
Крім того, заслуговують на увагу доводи прокурора про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, так як обвинувачений маючи можливість вільного пересування матиме можливість створення неправдивої доказової бази, з метою уникнення від покарання, обвинувачений не допитувався судом, заявив про бажання надавати покази. Разом з тим, обвинувачений заперечує правдивість своїх показів на стадії досудового розслідування, а тому існує ризик перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, що полягатиме в створені штучної доказової бази, що буде узгоджуватися із безпосередніми показами обвинуваченого, що будуть надаватися суду.
Указані ризики та обґрунтованість підозри були встановлені ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03.04.2021 року, якою ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і на даний час не змінилися, окрім несуттєвого зменшення ризику впливу на свідків та потерпілу. Тому ризики позапроцесуальної поведінки обвинуваченого продовжують існувати, а соціальні зв`язки обвинуваченого ці ризики на даний час їх не зменшують. Суд наголошує, що здійснити інші процесуальні дії, з моменту обрання ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, аніж ті, які перелічені судом, не видалось можливим, через відкладення судових засідань, що мало місце з об`єктивних причин в т.ч., неодноразово у зв`язку із неявкою захисника ОСОБА_6 . При цьому, з урахуванням поведінки учасників судового провадження, в т.ч. сторони захисту, свідків, що підлягають допиту у даному провадженні, суд об`єктивно не міг здійснити розгляд кримінального провадження до даного часу. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений працює вдома, отримує доходи, в нього покращився стан здоров`я, а тому приходить до висновку, що продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу, не матиме вкрай негативних обмежень нормальної життєдіяльності обвинуваченого, проте сприятиме виконанню завдань кримінального провадження.
Враховуючи вагомість наявних доказів, щодо ризиків поза процесуальної поведінки та обґрунтованість підозри, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів як то застави, особистого зобов`язання та домашнього арешту у певний період доби, оскільки такі заходи, на цей час, не забезпечать належної процесуальної поведінки, з огляду на наявність суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправдним суд приходить до переконання про обґрунтованість клопотання прокурора та про доцільність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також про відмову у задоволенні клопотання захисту про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Разом з тим, суд зазначає, що строк домашнього арешту про продовження якого просить прокурор, слід визначити до 04.12.2021 року, і такий буде об`єктивно необхідний для рогляду кримінального провадження по суті
Керуючись ст.ст.132, 176-178, 181, 194, 196, 197, 331, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.
Продовжити ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком до 04.12.2021 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 04.12.2021 року обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за першим викликом,
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не залишати цілодобово місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
- не спілкуватися з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні,
- носити електронний засіб контролю.
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисте зобов`язання - відмовити.
Ухвалу суду для виконання направити до Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого.
Згідно ч.4 ст. 181 КПК України, орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.
Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.
Слідчий, працівник органу Національної поліції перед застосуванням електронного засобу контролю зобов`язаний під розпис роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити Одеському районному управлінню поліції № 1 ГУ НП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1