Справа № 447/4167/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/157/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2022 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 січня 2022 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено подання начальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» ОСОБА_9 та умовно-достроково звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк один рік десять місяців сім днів.

В апеляційній скарзі прокурор Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що рішення суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку матеріалам справи, об`єктивно не з`ясував її обставин, також, не надав належної оцінки особі засудженого ОСОБА_7 , протягом всього періоду відбування покарання, що, на думку апелянта, свідчить про необґрунтованість і невмотивованість судового рішення.

Вважає, що наявність у засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання семи заохочень та позитивної характеристики не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Крім цього, звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 не проявляв ініціативи щодо сплати визначеної позовом відносно нього суми у розмірі 115 670 грн., з якої погашено лише 1000 грн.

Також акцентує, що засуджений ОСОБА_7 відмовився від переведення на дільницю соціальної реабілітації.

Просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» відносно засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК України, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання закон пов`язує не лише із відбуттям певної частини призначеного покарання, а і з сумлінною поведінкою і ставленням до праці, якими засуджений довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від його переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року за ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135, ч.1 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. Кінець терміну покарання 05 грудня 2023 року. Згідно поданих установою виконання покарань матеріалів характеризується позитивно.
Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у СІЗО м. Луцька з 06 грудня 2019 року не допускав порушень режиму утримання, до дисциплінарної відповідальності не притягався, не заохочувався.
20 грудня 2019 року засуджений ОСОБА_7 прибув до ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» де працевлаштувався, після навчання останньому присвоєно робітничу кваліфікацію слюсара з ремонту колісних транспортних засобів. Крім цього, ОСОБА_7 вісім разів заохочувався, стягнення не накладались. Ризик вчинення кримінального правопорушення засудженим згідно проведеної оцінки є низьким. Також встановлено, що ОСОБА_7 на профілактичному обліку не перебуває; відбув встановлену законом частину покарання; підтримує зв`язок із рідними шляхом листування, отримує посилки; частково сплатив стягнення за наявним позов.
На підставі наявних в матеріалах справи характеризуючих особу засудженого даних, які були в розпорядженні суду та безпосередньо досліджувались при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, судом першої інстанції встановлено факт його виправлення.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування відносно засудженого положень ст. 81 КК України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд підставно задоволив подання начальника ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки таке є виправданим, так як цілі покарання досягнуті.
На думку колегії суддів, встановлені судом першої інстанції обставини вказують на доведеність виправлення засудженого та готовність до самокерованої поведінки і свідчать про те, що ОСОБА_7 у разі умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, спроможний дотримуватися соціальних норм життя.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду та задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 28 січня 2022 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4