Справа № 947/7878/20
Провадження № 1-кп/947/116/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2021 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000115 від 13.01.2020 за обвинуваченням неповнолітніх

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Київ, українець, громадянин України, учень вечірньої школи №33, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає з батьками за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Одеса, громадянин України, українець, учень вечірньої школи №33, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Болград Одеської області, громадянин України, українець, учень вечірньої школи №24, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_11 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_12 та захисника адвоката ОСОБА_13 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , його законного представника ОСОБА_14 та захисника адвоката ОСОБА_15

представників служби у справах дітей Одеської міської ради: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представників органу провенції органу внутрішніх справ: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 12.01.2020, близько 22.00, знаходились біля ТЦ «Сіті Центр» по пр.Небесної сотні, 2 у м.Одесі. Незнайомій їм ОСОБА_21 проходив у власних справах біля них. ОСОБА_8 , використовуючи як привід незадоволення тим, що на його прохання дати запалити, ОСОБА_21 , у якого у вухах були навушники, а в руках мобільний телефон, ніяким чином не відреагував і відійшов на значну відстань від них, побіг за ним і з розбігу ногою вдарив у спину, від чого ОСОБА_21 впав на асфальт, обронивши з рук мобільний телефон, а з вуха один з навушників. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 також побігли слідом за ОСОБА_8 , наздоганяючи ОСОБА_21 .

Після падіння ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , скориставшись нагодою, з корисних мотивів, з метою покращити своє матеріальне становище за чужий рахунок, на очах ОСОБА_6 і ОСОБА_22 , а також інших перехожих, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «iPhone 7» моделі А1778, ІМЕІ НОМЕР_1 за ринковою вартістю 4500 грн., з сім - картою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності немає, який випав з рук потерпілого ОСОБА_21 на асфальт. ОСОБА_21 , піднявшись з підлоги, став вимагати повернення мобільного телефону і з метою повернення свого майна почав гнатися за ОСОБА_8 , який почав тікати від нього в бік ОСОБА_6 і ОСОБА_22 .

В цей час ОСОБА_6 і ОСОБА_22 підбігли до потерпілого, перегородили йому шлях до ОСОБА_8 та вдвох, подолаючи супротив потерпілого, почали в різній послідовності наносити йому удари руками, ногами в область голови й інші частини тіла, позбавивши можливості потерпілого чинити активний супротив і повернути викрадений мобільний телефон.

Внаслідок застосування ОСОБА_8 , ОСОБА_6 і ОСОБА_22 до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, потерпілому ОСОБА_21 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яно-скроневої області зліва, синця завушної області зліва, садна слизової оболонки нижньої губи.

Після втручання випадкових перехожих неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на суму 4500 грн.

Отже, попередня змова між неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на вчинення кримінального правопорушення групою осіб, а також корисні умисел і мета виникли у них безпосередньо під час виконання об`єктивної сторони інкримінованого їм у провину злочину, коли вони усі троє наносили потерпілому ОСОБА_21 удари, чим позбавили потерпілого чинити супротив, внаслідок чого потерпілий позбувся належного йому майна.
При цьому попередня домовленість, як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, досягається словами, жестами, умовними знаками, поглядами, мовчазною згодою на активні дії, поведінкою інших співвиконавців об`єктивної сторони, які можуть вчиняти різні дії (використання чисельної переваги, подолання опору, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), що, в свою чергу свідчить про спрямованість цих дій і умислу на досягнення єдиної мети (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №225/8066/19).
Тому вказані умисні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного з них, суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та показав, що батьки забезпечують його їжею, житлом, одягом, йому створені усі умови для навчання і повноцінного розвитку. 12.01.2020, близько 22.00, він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знаходилися біля ТЦ «Сіті Центр» по пр.Небесної сотні буд.2 у м.Одесі. Він побачив чоловіка, як потім йому стало відомо - потерпілого ОСОБА_21 , який проходив біля них, в руках тримаючи мобільний телефон. Він, ОСОБА_8 , покликав до себе потерпілого ОСОБА_21 , попросив запалити, але той не відреагував на його прохання та пройшов повз них. Тоді він, ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_21 та з розбігу ногою наніс йому удар в спину, від якого потерпілий впав на асфальт та випустив із рук мобільний телефон марки «iPhone 7». Він, ОСОБА_8 , підняв цей телефон і поклав собі до кишені. Потерпілий ОСОБА_21 піднявся та став вимагати повернення телефону і побіг за ним. Про викрадення мобільного телефону він із ОСОБА_6 та ОСОБА_22 не домовлявся, але він побіг в сторону ОСОБА_6 і ОСОБА_22 , сподіваючись, що вони прийдуть йому на допомогу. В цей час ОСОБА_6 і ОСОБА_22 почали наносити потерпілому удари руками і ногами, куди саме, він не бачив, бо бігав навколо них. Потерпілий відбивався від них. Після цього він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_22 побігли в різні сторони, а мобільний телефон залишився у нього. В завершення обвинувачений показав, що через деякий час він зрозумів, що вчинив погано, та зателефонував до поліції, заявив про вчинене, та повернувся на місце вчинення злочину, де вже були ОСОБА_6 та ОСОБА_22 . Мобільний телефон він добровільно повернув потерпілому у відділі поліції.

В судовому засідання неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав, користуючись ст.63 Конституції України, відмовився від дачі показань, але відповідаючи на окремі питання судді і прокурора пояснив, що він повністю підтверджує покази, які дав обвинувачений ОСОБА_8 , попередньої змови між ними на викрадення мобільного телефону не було. Він лише розбороняв ОСОБА_8 , за яким гнався потерпілий, при цьому він, ОСОБА_6 , наніс потерпілому кілька ударів, куди у чим, не пам`ятає. Про те, що у потерпілого був викрадений телефон, він дізнався лише коли потерпілий сказав, що його мобільний телефон у ОСОБА_8 і просив його повернути.

Допитаний в судовому засідання неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав та показав, що батьки забезпечують його їжею, житлом, одягом, йому створені усі умови для навчання і повноцінного розвитку. Він тривалий час займався спортом, має кілька спортивних титулів по боксу. Тривалий час проживав за кордоном. Ввечері 12.01.2020 він посварився із батьком і пішов з дому. Зустрівся біля ТЦ «Сіті Центр», що розташований по пр.Небесної сотні, буд.2 у м.Одесі з ОСОБА_6 , якого раніше знав. Там же він познайомився з ОСОБА_8 . Між ними ніякої домовленості когось грабувати не було. Повз них проходив чоловік, як потім йому стало відомо, це був потерпілий ОСОБА_21 . Між потерпілим та ОСОБА_8 щось сталося, внаслідок чого ОСОБА_8 погнався за потерпілим і вдарив того ногою в спину, від чого потерпілий впав. ОСОБА_8 та потерпілий почали дратися. Щоб розборонити їх, він підбіг та інстинктивно наніс удар ногою потерпілому. Про те, що у потерпілого з рук випал телефон, який ОСОБА_8 забрав собі, він дізнався лише від потерпілого, який просив повернути телефон йому. Але він разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 розбіглися в різні сторони. Він, ОСОБА_7 , вважає, що по глухості вчинив хуліганські дії, але заперечує, що він вчинив грабіж.

Незважаючи на обрану тактику захисту, повне заперечення обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, незважаючи на викладені ними версії події, їх вина, попередня змова між ними і умисел на вчинення інкримінованого їм у провину злочину, а також вина ОСОБА_8 , у повному обсязі доказується дослідженими в судовому засіданні допустимими та належними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_21 , згідно яких 12.01.2020 біля ТЦ «Сіті Центр» по пр.Небесної сотні, буд.2 у м.Одесі, приблизно о 22.00 год. він йшов з роботи. Між ним та іншими особами ніякого конфлікту не було. Він йшов спокійно і раптово, несподівано відчув удар в спину від хлопця, як потім йому стало відомо, це був ОСОБА_8 . Від удару він впав на асфальт, а його мобільний телефон марки «iPhone 7», який був у нього в руці, випав на землю, а також один з навушників. Після його падіння ОСОБА_8 забрав його мобільний телефон та став тікати. Він піднявся та намагався наздогнати ОСОБА_8 з проханнями повернути телефон, але перед ним стали ще двоє хлопців, як потім йому стало відомо, це були ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , та почали його лупцювати в різні частини тіла. Він намагався відбиватися від них. Потім до них повернувся ОСОБА_8 та почав заспокоювати усіх. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стояли перед ним обличчям до нього та очікували, що буде далі. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 бачили, що ОСОБА_8 підняв з асфальту мобільний телефон, коли під час падіння він випустив з руки. Тому він уявив, що їх дії спільні, вони разом, знають один одного. В цей час до них підбігли два випадкових перехожих, яким він повідомив, що у нього ті троє вкрали мобільний телефон. Після чого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 почали тікати в різні сторони. Ці випадкові перехожі наздогнали ОСОБА_7 і ОСОБА_6 і затримали їх, а ОСОБА_8 вдалося втекти з моїм телефоном. На місце викликали поліцію. Коли приїхали працівники поліції, то він, ОСОБА_21 , взяв мобільний телефон у поліцейських та зателефонував на свій номер телефону. Йому відповів ОСОБА_8 , якого він в черговий раз попросив повернути йому телефон, на що ОСОБА_8 відповів, що він також викликав поліцію, зізнався у вчиненому і повертається. Через деякий час інший екіпаж поліції привіз його на місце вчинення злочину. Мобільний телефон йому було повернуто. В завершення потерпілий показав, що навушник, який випав у нього при падінні і протягом бійки лежав на асфальті, він підняв і повернув собі. Просив суворо не карати обвинувачених;

-повідомленням оператору 102 від випадкового перехожого про те, що троє напали на потерпілого, побили його і відібрали мобільний телефон, одного з нападників затримано (а.п.132);

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_21 (а.п.133-135);

-протоколом огляду місця події з фототаблицею, яким була оглянута ділянка місцевості по пр.Небесної Сотні, буд.2 у м.Одесі, де у ОСОБА_8 вилучено мобільний телефон марки «iPhone 7» моделі А1778 (а.п.136-139);

-висновком експерта №29ТГ від 17.01.2020, згідно якого ринкова вартість наданого на експертизу телефонного телефону марки «iPhone 7» моделі А1778 з об`ємом вбудованої пам`яті 128 Гб з урахуванням зносу становить 4500 грн. (а.п.148-152);

-протоколом огляну оптичного диску з відеозаписом камер зовнішнього спостереження, на якому зафіксовані обставини пригоди (а.п.154-162);

-диском з записом обставин пригоди (а.п.164);

-протоколами пред`явлення осіб для впізнання, згідно яких потерпілий ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , як осіб, які напали на нього, побили і заволоділи його мобільний телефоном (а.п.169-170, 171-172, 173-174);

-висновком судово-медичної експертизи №157 від 14.01.2020, згідно якої у ОСОБА_21 виявлені наступні тілесні ушкодження: садна тім`яно-скроневої області зліва, синець завушної області зліва, садно слизової оболонки нижньої губи. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки (стиснута в кулак кисть) та інші предмети. Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень (багряно-фіолетове забарвлення синця, підсохла кров на поверхні садна шкіри, білуватий наліт на поверхні садна слизової оболонки рота) могли бути заподіяні незадовго (до 1-ї доби) до моменту обстеження, тобто могли бути спричинені 12.01.2020. Описані ушкодження, як у сукупності, так і кожне окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження не характерні для самоспричинення;

-стенограмою прослуховування аудіозапису, згідно якої ОСОБА_8 повідомляє оператору «102», що він вкрав мобільний телефон (а.п.201-202);

-диском з записом розмови ОСОБА_8 з оператором «102» (а.п.203).

-витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення тощо (а.п.131).

Оцінюючи вищезазначені докази, суд приходить висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їм злочину за ч.2 ст.186 КК України, незважаючи на різні версії обвинувачених про події, поза розумним сумнівом доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Цими ж доказами спростовуються покази обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в частині того, що вони не мали умислу на вчинення грабежу, не знали про те, що ОСОБА_8 вкрав мобільний телефон потерпілого, а лише захищали ОСОБА_8 від потерпілого під час їх бійки. При цьому суд критично ставиться до показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які намагаються пом`якшення або уникнення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд, кожному з них, враховує обставинами, які пом`якшують покарання, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність претензій до них з боку потерпілого, якому фактично повернуто викрадений ними мобільний телефон, і який не наполягає на суворому покаранні винних, позитивні характеристики обвинувачених, а також умови їх життя, навчання і виховання.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, повне визнання ним вини, щире каяття у вчиненому, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно висновку сектору ювенальної провенції ризики повторного вчинення неповнолітнім ОСОБА_8 кримінального правопорушення та його небезпека для суспільства та окремих громадян, оцінюються як середні. Його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення за ним інтенсивного нагляду та застосування до нього соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно висновків сектору ювенальної провенції ризики повторного вчинення неповнолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення та їх небезпеки для суспільства та окремих громадян, оцінюються як низькі. Їх перевиховання можливе без ізоляції від суспільства за умови здійснення за ними інтенсивного нагляду та застосування до них соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання пробаційних програм, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Наведені дані про осіб винних в їх сукупності з урахуванням наявності у ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 реєстрації і постійного місця проживання, батьків, соціальних зв`язків, характеру, тривалості і обставин вчинення злочину, його наслідків, суд дійшов висновку про те, що обвинувачені не являються суспільно небезпечними особами, які потребують обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому їх виправлення можливе в рамках звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України із покладенням на них певних обов`язків згідно ч.1 ст.76 КК України.

Процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Процесуальні витрати згідно довідки Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України становлять 628,04 грн.

Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а арештованого майна відповідно до ст.174 того ж Кодексу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Витрати на залучення експерта в сумі 628 (Шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. стягнути на користь держави з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в рівних частках, по 209 (Двісті дев`ять) грн. 35 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- зазначені в постанові слідчого від 04.02.2020 (а.п.163,164) зберігати в матеріалах судової справи;

- зазначені в постанові слідчого від 17.03.2020 (а.п.199-200, 203) зберігати в матеріалах судової справи;

- зазначені в постанові слідчого від 13.01.2020 (т.1 а.п.143-144), які передані на відповідальне зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_21 (т.1 а.п.153) - вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_21 .

Арешт на мобільний телефон марки «iPhone 7» ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою мобільного оператора «Водафон», який належить ОСОБА_21 , накладений ухвалою слідчого судді від 15.01.2020 (а.п.140), після набрання вироком законної сили скасувати.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1