Ухвала
Іменем України
01 лютого 2022 року

м. Київ
справа № 199/4860/21
провадження № 51-427ск22
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада

2021 року,

встановила:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2021 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, м. Нукус, громадянина України, жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Вирішено питання про долю речових доказів та про стягнення судових витрат

у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 12 березня 2021 року о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою:

АДРЕСА_1 , на ґрунті сталих неприязних стосунків вступив

у словесний конфлікт зі своїм братом ОСОБА_6 , в ході якого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних в момент заподіяння, реалізуючи який, ОСОБА_5 взяв

до рук два кухонних ножі та умисно завдав ними не менше двох одночасних тичкових ударів від себе в область плеча правої руки та грудної клітини з правої сторони потерпілого, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння,

та легких, що спричинили короткочасний розлад здоровя, тривалістю понад 6 діб,

але не більше, як три тижні (21 день).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року зазначений вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 , посилаючись

на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та змінити вирок суду першої інстанції, призначивши засудженому ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом

і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень вказаних вимог суди дотримались.
Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше не судимий, на обліках у нарколога, психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Повною мірою врахувавши вказане, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і встановленню істини у кримінальному провадженні, зваживши на те, що обставин, що обтяжують покарання не встановлено, районний суд дійшов обґрунтованого висновку

про необхідність призначення засудженому ОСОБА_5 покарання за ч. 1

ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість

не вбачається. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі захисника.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 щодо необхідності зміни оскаржуваного судового рішення в частині призначеного ОСОБА_5 покарання шляхом застосування до засудженого положень ст. 75 КК України, які аналогічні доводам його касаційної скарги, та із зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення обґрунтовано залишив вирок без зміни.
При цьому суд апеляційної інстанції слушно зазначив, що по своєму виду та розміру призначене ОСОБА_5 покарання, яке наближено до мінімального, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів.
Крім того, апеляційний суд взяв до уваги думку потерпілого, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
З огляду на наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів,

які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження,

а із касаційної скарги та копій оскаржуваних судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 16 липня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 29 листопада 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3