Номер провадження:1-кс/521/4174/21
У Х В А Л А
07 жовтня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру, пред`явлену ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, п. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12, ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000453, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою про скасування повідомлення про підозру, пред`явлену ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, п. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12, ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000453 та скасування розшуку підозрюваного.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 вимоги викладені у скарзі підтримав, просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував, вказав, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у встановленому законом порядку, а обставини на які вказує захисник безпідставні та нічим не підтверджуються, та дані обставини у своїй сукупності не можуть бути належними підставами для скасування повідомлення про підозру.

Слідчий суддя, вислухавши надані пояснення захисником, прокурором у судовому засіданні, дослідивши матеріали провадження, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями кримінального процесуального кодексу України прямо передбачено право особи звернутися зі скаргою на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до суду.

Так, захисник зазначає, що відповідно до норм ч. 2 ст. 177 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України, вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурор має обґрунтувати та довести існування трьох обов`язкових умов: набуття особою статусу підозрюваного; оголошення особи у міжнародний розшук та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. В той же час, як стверджує сторона захисту, жодної із вказаних в законі умов, не існувало та не існує.

Також, як вказує захисник, документ має назву «зміна раніше повідомленої підозри», тобто підозра, щонайменше, має бути раніше повідомлена, але у випадку ОСОБА_5 про підозру раніше ніхто його не повідомляв.

Захисник стверджує, що слідчим свідомо не було вжито заходів для того, щоб повістка про виклик ОСОБА_5 надійшла за адресою його місця реєстрації завчасно за три дні або з наданням необхідного часу для підготовки та прибуття до слідчого у визначений час для проведення слідчих і процесуальних дій, в ході яких було заплановано вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

При цьому, в матеріалах судового провадження також відсутні будь-які дані і про те, що органом досудового розслідування вживалися хоча б якісь заходи для отримання ОСОБА_5 будь-яких документів, в порядку передбаченому міжнародним договором, як особою яка ще з 14.12.2006 року перебуває за кордоном. (Аркуш справи 91 том 10)

Статтею 133 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.
Відповідно до ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Органом досудового розслідування вищезазначених вимог закону дотримано не було, а саме не вручена під розписку повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 , його члену сім`ї чи іншій особі, яка з ним проживає.

Сторона захисту також вказує, що ОСОБА_5 ніколи не оголошувався в міжнародний розшук каналами Інтерполу, враховуючи відсутність про нього інформації в розшуковій базі на офіційному веб-сайті Інтерполу, відсутність в матеріалах справи розшукового повідомлення відносно нього з Інтерполу та листи з Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, в яких повідомляється, що Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України не здійснюються будь-які заходи з координації та забезпечення взаємодії правоохоронних та інших органів державної влади України з компетентними органами іноземних держав стосовно ОСОБА_5 з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу.

А тому, на думку захисника, мотивування слідчого про перебування ОСОБА_5 з 11.06.2007 року у міжнародному розшуку, є помилковим, оскільки, не узгоджується із вимогами законодавства та не відповідає дійсним і фактичним обставинам, а надані прокурором слідчому судді матеріали клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містять належних та допустимих доказів оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук, в силу їх відсутності, що унеможливлювало обрання йому запобіжного заходу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування передбачений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак таке повідомлення не вручено, внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні відповідні відомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Згідно з п. 1 розділу 5 глави II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139, облік осіб, яких повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснюється Реєстратором шляхом внесення відомостей до Реєстру після: складання повідомлення про підозру (ст. 277 КПК України); вручення (дата та час) повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказане досудове розслідування наразі триває.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 цієї ж статті, слідчий суддя, може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Однак, слідчим та прокурором не в повному обсязі приведені доводи, які зазначені у клопотанні, у повній відповідності до зазначених вище вимог кримінального процесуального закону.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній оголошений у міжнародний розшук.

Слідчий суддя, розглядаючи вищевказане клопотання, відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України, мав би ретельно перевірити, чи доведені прокурором підстави, передбачені ст. 177 КПК України, а також ту обставину, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

При цьому, прокурор мав би довести визначені ч. 2 ст. 177 КПК України підстави застосування запобіжного заходу - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді , суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів (надалі - Інструкція).

Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов`язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.

Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).

За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов`язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.

Відповідно до підп. 2.1.4 п. 2.1 Інструкції запити з питань розкриття і розслідування злочинів у сфері економіки і фінансів, а також причетних до них осіб, що надсилаються до НЦБ Інтерполу для подальшого скерування правоохоронним органам зарубіжних держав, повинні містити такі відомості: а) конкретні факти, які є підставою для звернення до правоохоронних органів зарубіжних держав: наявність кримінальної справи, її номер, дата і стаття кримінального закону, за якою вона порушена, орган, що провадить розслідування; заведена оперативно-розшукова справа, її номер, перевірка оперативної або іншої інформації, номер оперативного повідомлення або відповідного документа; б) анкетні дані особи, щодо якої робиться запит; за наявності кримінальної справи процесуальний стан цієї особи, якщо обвинувачений - який, ким і коли обраний запобіжний захід; в) обставини злочину або характер наявних відомостей із зазначенням способу вчинення конкретних злочинних діянь обвинуваченими або підозрюваними особами.

Відповідно до підпунктів 4.1.2 та 4.1.1 п. 4.1 Інструкції використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України.

Міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться, зокрема, у випадку наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо (підп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції).

Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).

У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.

Згідно підп. "б" підп. 4.5.2 п. 4.5 інструкції у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюється позиція заходів, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Такими заходами, як правило, можуть бути: затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов`язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.

НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).

Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).

За п. 4.9 Інструкції після одержання даних про місцеперебування розшукуваної особи за кордоном НЦБ: доводить одержану інформацію до відома ініціатора розшуку; повідомляє Генеральну прокуратуру України, а також прокуратуру Автономної Республіки Крим, міст Києва, Севастополя чи відповідної області (якщо кримінальна справа щодо розшукуваної особи знаходиться в провадженні слідчих прокуратури), Головне слідче управління МВС України (якщо розслідування в кримінальній справі провадять слідчі органів внутрішніх справ) або ГУКР МВС України (в разі розшуку засудженої особи) чи інші правоохоронні органи або їх структурні підрозділи за підслідністю.

Разом з тим, дані про надіслання правоохоронними органами будь яких матеріалів щодо ОСОБА_5 до НЦБ Інтерполу в Україні, після оголошення останнього прокурором у міжнародний розшук, відсутні.

В матеріалах, доданих до клопотання, присутній текст повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 5, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України від 30.01.2013 року. Міститься лише короткий зміст письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 08 червня 2007 року.

Крім цього, в матеріалах справи присутній протокол затримання особи від 22.12.2005 року, але ОСОБА_5 сам з`явився до прокуратури Малиновського району м. Одеси. а саме зазначено, що ОСОБА_5 затримано у приміщенні прокуратури Малиновського району м. Одеси.

Також, відповідно до матеріалів кримінального провадження, 22.12.2005 року ОСОБА_5 було допитано в якості підозрюваного, але повідомлення про підозру не було вручено.

Також, ОСОБА_5 був повторно допитаний 25 грудня 2005 року. Після чого на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Малиновського району м. Одеси на підставі відсутності достатніх доказів у причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення його було звільнено з ІТТ ОДУ УМВС України в Одеській області.

При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчий суддя виходить з тих міркувань, що відповідно до практики ЄСПЛ, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені органом досудового розслідування факти у повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 30.01.20013 року потенційно можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, міг вчинити кримінальні правопорушення за наведених обставин, оскільки вимога розумної підозри підтверджується наявністю сукупних доказів, які об`єктивно пов`язують ОСОБА_5 із наведеними у ній обставинами, в контексті її розуміння ЄСПЛ.

Так, помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення в злочині.

На підставі наведеного слідчий суддя зазначає, що зміна раніше повідомленої підозри здійснюється шляхом прийняття процесуального рішення про зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно ст. 110 ч.3 КПК України зазначає, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Таким чином, слідчому судді не було надано достатніх матеріалів на підставі яких він міг би оцінити обґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри та набуття ним статусу підозрюваного, а також про оголошення останнього у міжнародний розшук.

У зв`язку із вищевикладеним слідчий суддя дійшов висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування не було дотримано вимоги положень КПК України, а тому скарга захисника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру, пред`явлену ОСОБА_5 за сукупністю злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.194, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115, п.2 ст.15, п.п.1, 5, 12, ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000459 - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру слідчого СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 від 30.01.2013 року у кримінальному провадженні №0000459 від 22.01.2013 року за фактом вчинення злочинів, передбачених п.п.1, 5, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п. 1, 5, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 0000459 або компетентну посадову особу прокуратури Малиновської окружної прокуратури м. Одеси вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0000459 від 22.01.2013 року про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.194, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115, п.2 ст.15, п.п.1, 5, 12, ч.2 ст.115 КК України.

Ухвала набуває законної сили в порядку, передбаченому ст. 532 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1