Дата документу 08.11.2021 Справа № 333/5276/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/5276/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/1030/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 8 листопада 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, є фізичною особою підприємцем, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №0000937, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з 06-00 по 06:30 годин 01.08.2021 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою у ході досудового розслідування особою, знаходячись біля під`їзду №1 по вул. Новокузнецькій буд.10 у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів та заздалегідь розробленим планом, підійшли до транспортного засобу марки «Ford» моделі «Focus» у кузові сріблястого кольору 2016 року випуску, із державними номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_9 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що їх дії залишаються ніким не помітними, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, відчинили замок водійських дверей зазначеного автомобіля, після чого проникли до салону автомобіля, отримавши реальну можливість розпорядитись транспортним засобом на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 та невстановлена особа, запустивши двигун автомобіля зникли на ньому з місця вчинення кримінального правопорушення та направилися на СТО, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Садівництва, буд.56, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 272000 грн.

Дії ОСОБА_8 слідчий кваліфікував за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги вищезазначене, на думку слідчого, наразі виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 19 жовтня 2021 року по 17 грудня 2021 року включно.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 158900 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 158900 гривень, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею при розгляді клопотання не було надано належної оцінки наданим стороною обвинувачення доказам. За змістом ухвали від 20 жовтня 2021 року у ній наведені загальні абстрактні фрази. Висновки щодо вагомості та доведеності вказаних органом досудового розслідування обставин здійснено без жодної оцінки їх належності та допустимості, а також обґрунтування мотивів їх врахування. Відомості з протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 01 серпня 2021 року, протоколу огляду місця події від 03.08.2021 року, протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 03.08.2021 року жодним чином не вказують, що саме ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин. Протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 03 серпня 2021 року не містить відомостей які слідчий суддя поклав в обґрунтування постановленої ухвали. Слідчим суддею було встановлено, що свідок ОСОБА_14 бачив, як на територію СТО «МАРС» під`їхали двоє невідомих осіб на автомобілі «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , однак зазначене не відповідає дійсності.

Крім цього, слідчий суддя залишив поза увагою та відхилив абсолютно всі доводи сторони захисту стосовно обґрунтованості підозри, обґрунтувавши це тим, що надані захисником підозрюваного на підтвердження своєї позиції доводи стосовно недоведеності підозри, обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження судового розгляду у встановленому законом порядку. Однак у контексті вирішення питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу очевидно мали значення та потребували судової оцінки.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано, а слідчим суддею не встановлено достатніх фактів або інформації, що вказувала б на наявність обґрунтованої підозри.

Крім того, слідчим суддею не наведено детального обґрунтування чому будь-який інший запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам. Так лише вагомість самого ризику та наявність у підозрюваного попередньої судимості не свідчать про неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке за своєю класифікацією відноситься до тяжких злочинів.

Згідно з матеріалами провадження, відділом поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000937 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, відомості про яке 01.08.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

30.08.2021 року відносно ОСОБА_8 було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке було направлено поштою на адресу останнього.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованої підозри суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема і питань щодо вірності кваліфікації.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину щодо незаконного заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

З цього приводу колегія суддів, як і слідчий суддя мають у своєму розпорядженні надані до клопотання докази у виді повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, протоколів допиту свідків, протоколу огляду місця події, даними пред`явлення особи для впізнання.

На думку колегії суддів, доказування провини підозрюваного ОСОБА_8 на що впливає оцінка доказів і залежне від цього питання кваліфікації дій підозрюваного, є предметом розгляду наступних етапів.

Отже, твердження сторони захисту про необґрунтовану підозру не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Тому, всупереч положенням ч.5 ст.132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.
Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, про наявність, передбачених ч.1ст.177 КПК України ризиків, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу та про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із одночасним визначенням розміру застави.

Зокрема, приймаючи дане рішення слідчим суддею враховано наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, без альтернативи призначення іншого покарання, а також дані про особу підозрюваного, який в силу ст.89 КК України хоча і визнається не судимим, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею враховано те, що підозрюваний ОСОБА_8 на неодноразові виклики слідчого не з`являвся, переховувався від органу досудового розслідування, 19.10.2021 року останній був затриманий працівниками поліції на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 19.10.2021 року слідчий намагався вручити ОСОБА_8 копію повідомлення про підозру, але останній відмовився від її отримання, тому у пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного слідчий зазначив про відмову ОСОБА_8 від отримання вказаного процесуального документа, вказаний факт своїми підписами засвідчили двоє осіб. 20.10.2021 року ОСОБА_8 доставлений під вартою до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Сукупність наведених обставин засвідчує, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із однозначним визначенням застави, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону, врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та обрав ОСОБА_8 винятковий у вигляді тримання під вартою, довівши, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З таким висновком слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.
Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання слідчим суддею питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави відносно ОСОБА_8 строком на 60 діб, тобто з 19 жовтня 2021 року по 17 грудня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4