печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваної ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000794 від 17.09.2021, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

01.10.2021 у провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000794 від 17.09.2021, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторона обвинувачення вказує, що 30.09.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Суть підозри зводиться до того, що Перший заступник начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі Головне управління) ОСОБА_6 , будучи службовою особою, відповідальною за організацію та результати діяльності Головного управління, у порушення вимог нормативно-правових актів та функціональних обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно скоїла тяжке корупційне кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001594 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 КК України.

Відповідно до постанови про внесення змін до складу слідчої групи у кримінальному провадженні та визначення старшого слідчої групи від 01.04.2021 старшим слідчим у кримінальному проваджені № 0001594 від 11.08.2020 визначено слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 .

Відповідно до примітки 2 до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії "Б", судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

22.07.2021 старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001594 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених:

ч. 2 т. 364 КК України, а саме: у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою отримання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам;

ч. 2 ст. 367 КК України, а саме: у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам;

ч. 1 ст. 367 КК України, а саме: у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам.

Однак, 17.09.2021, ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні Офісу Генерального прокурора, що розташоване на території заводу «Арсенал» по вул. Московській, 8 у м. Києві, після отримання клопотання про продовження строків запобіжного заходу запропонувала ОСОБА_8 вийти з нею в коридор та в ході бесіди висунула пропозицію надання неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США для нього та прокурора за подальше не притягнення її до кримінальної відповідальності.

27.09.2021 року підозрювана ОСОБА_6 зателефонувала зі свого мобільного номеру телефону НОМЕР_1 із використанням мобільного месенджеру «WhatsApp» на телефон слідчого ОСОБА_10 , НОМЕР_2 та в ході розмови з останнім висунула пропозицію зустрітись із нею 30.09.2021 о 15 год. 00 хв. для передачі слідчому раніше нею запропонованої неправомірної вигоди в розмірі 5000 доларів США, чим ОСОБА_6 здійснила обіцянку неправомірної вигоди.

30.09.2021 о 14 год 29 хв підозрювана ОСОБА_6 , зателефонувала зі свого мобільного терміналу, абонентський номер НОМЕР_1 , із використанням програмного забезпечення «WhatsApp» на телефон слідчого ОСОБА_10 та повідомила, що прибула до адміністративної будівлі територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, та очікує внизу на місцях для паркування транспортних засобів. Слідчий ОСОБА_10 вийшов на вулицю, де до нього підійшла ОСОБА_6 та почала розмову, в ході якої, остання, у продовження своїх попередніх розмов, вказала, що вона має бажання на закриття відносно неї кримінального провадження № 0001594 від 11.08.2020, у межах якого останній повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 367 та ч. 2 ст. 367 КК України. Також вона повідомила, що вона має при собі 5000 доларів США, які нею раніше були слідчому запропоновані та обіцяні, та що вона їх передасть слідчому за припинення подальшого притягнення неї до кримінальної відповідальності.

Після цього ОСОБА_6 разом зі слідчим ОСОБА_10 сіли до його автомобіля марки KIA Optima, д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на паркувальному майданчику за вказаною адресою, де остання передала ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 5000 доларів США.

30.09.2021 о 15:01, на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ОСОБА_6 було затримано працівниками ГСУ ДБР в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому враховуючи обставини встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваної під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість підозри та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді застави, вказуючи на те, що зазначений запобіжний захід зможе забезпечити виконання завдання кримінального провадження.

Підозрювана заперечувала щодо задоволення клопотання та підтримала позицію захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000794 від 17.09.2021, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

30.09.2021 о 15:01, на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ОСОБА_6 було затримано працівниками ГСУ ДБР в порядку ст. 208 КПК України.

30.09.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року)

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваній запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В той же час, слідчий суддя не в повній мірі може погодитися із ризиками, на які вказує сторона обвинувачення в клопотанні та про які прокурор наголошував у судовому засіданні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

В клопотанні слідчий зазначає, що злочин, що інкримінується ОСОБА_6 , є тяжкими і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що даний ризик не можна не враховувати, при цьому сторона обвинувачення не надала доказів, що підозрювана з високою вірогідністю може вчинити вказані дії та що інший запобіжний захід не зможе запобігти вказаному ризику.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує, що у випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення тяжкого корупційного злочину, до неї може бути застосовано виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту наявний ризик того, що

ОСОБА_6 перебуваючи на волі до вирішення наведеного вище питання вчинить активні дії щодо приховання такого майна, перешкоджаючи таким чином кримінальному провадженню, зокрема щодо досягнення мети та завдань кримінального провадження, невідворотності покарання та його достатності.

Крім того, оскільки підозрювана ОСОБА_6 тривалий час працює в органах Держгеокадасту України, зокрема на посаді першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у неї наявні відповідні фінансові та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які вона перебуваючи на волі зможе використати, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Проте, в даному випадку слідчий суддя до вказаного ризику відноситься критично, оскільки його обґрунтування досить формальне та не наведено фактичних аргументів в розрізі особи підозрюваної та відповідно даного кримінального провадження, проте вказаному ризику можна запобігти шляхом покладення відповідних обов`язків.

Також сторона обвинувачення вказує, що підозрювана може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 є першим заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а тому використовуючи своє службове становище може незаконно впливати на водія Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_11 та інших працівників вказаної установи, які є свідками в даному кримінальному провадженні, а також впливати на інших учасників кримінального провадження, в тому числі на тих, які на даний час не допитані.

Проте, на переконання слідчого судді, дані доводи взагалі нічого не мають спільного з реальними обставинами, а лише вбачаються здогадки сторони обвинувачення, які викладені таким чином, задля надання їм обґрунтованості.

Також, слідчий вказує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. При цьому, інкриміновані дії вчинені ОСОБА_6 з прямим умислом, з метою уникнення кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001594 від 11.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362, ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 367 КК України.

Більш того, ОСОБА_6 діяла в порушення обов`язків, покладених на неї ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2021 (справа №757/41746/21-к) про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, постановленої у кримінальному провадженні № 0001594, а саме без дозволу слідчого, прокурора або суду відлучилась з м. Чернігова, з метою вчинення нового умисного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким

Слід зазначити, що вказане обґрунтування ризику досить відносне та суддя відноситься критично, оскільки за своїм змістом являється предметом досудового розслідування кримінального провадження № 0000794 від 17.09.2021.
Підсумовуючи вказане, все ж слід зазначити, що на переконання слідчого судді, в світлі встановлених обставин кримінального провадження, зазначені ризики можливо і мають на ймовірність, проте доказів того, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе їм запобігти, слідчому судді не надано, а відтак слід вважати, що такі відсутні.

Слідчий суддя вважає, що вказані ризики можна виключити не лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а й застосуванням запобіжного заходу не пов`язаного з триманням особою під вартою й покладення відповідних обов`язків та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, тримання під вартою ОСОБА_6 є невиправданим, а таке втручання в її основоположні права і свободи жодним чином не забезпечить реалізацію завдань кримінального провадження та об`єктивний судовий розгляд, а відтак клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вказане, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень сторони обвинувачення про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, у межах строку досудового розслідування, що зможе забезпечити цілі кримінального провадження та одночасно не буде допущено порушення прав ОСОБА_6 .

Питання доведеності вини підозрюваної у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації її дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000794 від 17.09.2021, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Звільнити підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000794 від 17.09.2021, у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, а саме до 28.11.2021 включно.
Зобов`язати підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому вона фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання органу Національної поліції за її місцем проживання.
Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні № 0000794 від 17.09.2021.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1