ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 642/5654/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/444/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст. 296, 345 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, від частини з яких надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 08 04 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, працюючого в ТОВ «НТЦ Паскаль» менеджером з продажі зернової продукції, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.296 та ч.2 ст. 345 КК України з призначенням покарання:

-за ч.1 ст. 296 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 345 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі вимог ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням вимог ст. 72 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробувальним строком 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Позов ОСОБА_9 та ОСОБА_11 повернуто позивачам з роз`ясненням про їх право звернення з позовом до суду в порядку загального цивільного провадження.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати у сумі 4290 грн.

Вказаним вироком встановлено, що 21 травня 2019 року близько 04-30 години, точного часу судом не встановлено ОСОБА_7 , перебував на проїжджій частині пр. Пластичного, навпроти будинку № 34 в м. Харкова, де рухався автомобіль Samand Ikco, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_7 , маючи умисел на хуліганські дії, не пропускав по дорозі автомобіль Samand Ikco, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , на що ОСОБА_9 був змушений зупинити автомобіль, з метою попередження дорожньо-транспортної пригоди. Продовжуючи свої дії ОСОБА_7 почав грубо всупереч встановленим суспільством нормам поведінки виражався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_9 , чим принижував його честь та гідність. Після чого ОСОБА_7 накинувся на капот вищезазначеного автомобілю та відірвав лівій двірник лобового скла, чим умисно пошкодив автомобіль ОСОБА_11 .
ОСОБА_9 , з метою припинення злочинних дії почав робити ОСОБА_7 зауваження, який розпилив газ з газового балончика «Перец Ко» в обличчя ОСОБА_9 внаслідок чого у останньому було заподіяно хімічний опік рогівки та кон`юктиви обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_7 , незважаючи на загально прийняті норми поведінки у суспільстві, продовжував весь час висловлюватись нецензурною лайкою, що перешкоджало нормальному спокою громадян.
Далі ОСОБА_7 , почав спускати колеса автомобілю Samand Ikco, д.н. НОМЕР_1 . Вищевказані противоправні дії ОСОБА_7 намагався припинити ОСОБА_12 , однак ОСОБА_7 не реагуючи на зауваження, діючи умисно з особливою зухвалістю, підбіг до ОСОБА_12 та розпилив газ з газового балончика «Перец Ко» в обличчя.
В цей час потерпілий ОСОБА_9 намагався викликати поліцію з метою припинення противоправних дій з боку ОСОБА_7 , однак останній підбіг до ОСОБА_9 , розпилив газ з газового балончика в обличчя останнього, внаслідок чого у останнього було спричинено вищевказані тілесні ушкодження. Продовжуючи виражатись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_9 , діючи з особливою зухвалістю, взяв цеглу з землі та безпідставно пошкодив бампер автомобілю Samand Ikco, д.н. НОМЕР_1 .
Вищевказані противоправні дії ОСОБА_7 продовжувались більше ніж 20 хвилин у громадському місці за адресою: м. Харків, пров. Пластичний поблизу будинку №34, чим порушували громадський порядок та спокій громадян.
20 травня 2019 року о 19 - 00 годині інспектор взводу №2 роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції ( далі УПП в Харківській області ДПП) лейтенант поліції ОСОБА_13 разом з інспектором взводу №2 роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_14 , перебуваючи у форменому одязі, з табельною вогнепальною зброєю, заступили на чергування по охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю на території Холодногірського та Новобаварський районах, згідно Дислокації сил та засобів у складі екіпажу «КУПОЛ-3104» Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції з 19 - 00 години 20 05 2019 року до 07 - 00 години 21 05 2019 року, на службовому автомобілі.
21 травня 2019 року о 04 - 30 годині екіпаж патрульної служби працівників поліції «Купол-3104» у складі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , отримали на службовий планшет виклик з УПП в Харківській області про виїзд за адресою: м. Харків, пров. Пластичний, 34, на дорожньо-транспортну пригоду без потерпілих.
По прибуттю на місце за вищевказаною адресою 21 05 2019 року о 04 - 50 годині, на пров. Пластичний, 34, інспекторами УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було встановлено, що на проїжджій частині з правого боку знаходиться автомобіль Samand Ikco, д.н. НОМЕР_1 , автомобіль бригади швидкої невідкладної допомоги працівники, якої надавали першу медичну допомогу ОСОБА_9 , та між автомобілем Samand Ikco, д.н. НОМЕР_1 та автомобілем швидкої допомоги знаходився ОСОБА_7 , який безпідставно всупереч встановленим суспільством нормам поведінки, виражався нецензурною лайкою, чим порушував спокій громадян.
Продовжуючи виконувати свої функціональні обов`язки інспектор УПП в Харківській області ДПП і ОСОБА_13 дізнавшись від оточуючих осіб, про вчинене кримінальне правопорушення - злочин вчинений ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_7 , та керуючись ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» почав прохати у ОСОБА_7 пред`явити документ, що посвідчує його особу. На вимогу працівника правоохоронного органу в особі інспектора УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_13 , ОСОБА_7 поводив себе агресивно, безпідставно всупереч встановленим суспільством нормам поведінки, продовжував виражатись нецензурною лайкою, в адресу працівників УПП в Харківській області ДПП, чим принижував їх честь та гідність, який, усвідомлював, що перед ним знаходяться саме працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір направлений умисне спричинення побоїв, щодо працівника правоохоронного органу під час виконання ними своїх службових обов`язків, перебуваючи поряд з інспектором патрульної поліції ОСОБА_13 , розуміючи, що його протиправні дії можуть бути припинені представником правоохоронного органу в особі інспекторів патрульної поліції УПП в Харківській області ДПП, які були у форменому одязі, з табельною вогнепальною зброєю, схопив його за верхній формений одяг та повалив на землю інспектора УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_13 .
Противоправні дії ОСОБА_7 були припиненні працівниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом та за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та про призначення нового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України у мотивувальній частині вироку не виклав об`єктивну сторону кримінального правопорушення, не зазначивши у чому полягало спричинення ОСОБА_7 побоїв потерпілому.

Вказує, про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України в той час, як вбачає у діях останнього склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просила про задоволення апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, заперечуючи при цьому проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги без них, не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та фактичні обставини його вчинення в апеляційній скарзі не оспорюються, то відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України у зв`язку з недоведеністю його об`єктивної сторони не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема: показаннями самого обвинувачений ОСОБА_7 , який у судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в тому числі і за ч.2 ст. 345 КК України, на підставі чого, суд першої інстанції, переконавшись у правильності розуміння учасниками кримінального провадження змісту вказаних обставин, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, ухвалою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважав вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною у повному обсязі, а розгляд справи було проведено у скороченому порядку.

На думку колегії суддів будь-яких порушень, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 саме у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає.

Що ж стосується доводів захисника про недоведеність наявності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та необхідності їх кваліфікації за ч.2 ст. 342 КК України, то на думку колегії суддів вони не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, частиною 2 статтею 345 КК України передбачена відповідальність за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом психічна недоторканість працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів, їх здоров`я.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення виражена у заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень легких, середньої тяжкості.

Згідно усталеної практики застосування норм кримінального Закону, під побоями слід розуміти умисне завдання ударів, щипків, штовхання, що заподіяли біль, але не спричинили тілесних ушкоджень.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 за ч.2 ст. 345 КК України обвинувачується у тому, що він діючи умисно, на вимогу працівника правоохоронного органу, а саме інспектора УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_13 поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою на адресу останнього, схопивши його за верхній формений одяг, повалив на землю.

З викладеного можна допустити, що своїми протиправними, умисними діями ОСОБА_7 завдав інспектору УПП в Харківській області ОСОБА_13 фізичного болю, заподіявши щодо останнього побої.

При цьому, як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_7 не заперечував обставини, встановлені органом досудового слідства та судом першої інстанції, визнавши при цьому свою вину у вчиненому у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, захисник обвинуваченого та саме обвинувачений підтвердили вчинення побоїв щодо ОСОБА_10 та проінформували, що ОСОБА_7 пожалкувавши про свої дії, вибачився перед потерпілим.

Що стосується доводів прокурора щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 342 КК України через наявність у діях останнього саме опору працівнику правоохоронного органу, колегія суддів вважає за необхідне звернутися до практики Верховного Суду, який у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду дав свій висновок з цього питання та у постанові від 11 липня 2019 року по справі № 688/1521/17 резюмує, що у разі коли особою спочатку вчиняється менш суспільно небезпечне діяння, а потім більш суспільно небезпечне однорідне посягання і вчинене охоплюється єдиним умислом, це свідчить про розвиток суспільно небезпечної поведінки особи і вчинене підлягає кваліфікації як одиничне більш суспільно небезпечне кримінальне правопорушення.
Одночасно вказує, що опір, погроза насильством та насильство застосовані до працівника правоохоронного органу, що об`єднані єдиним умислом, утворює одне кримінально-карне діяння у зв`язку з чим такі дії винної особи слід кваліфікувати лише за ч.2 ст. 345 КК України.
Отже, у даному випадку, навіть якщо погодитись із твердженням прокурора щодо наявності у діях ОСОБА_7 ознак опору працівнику правоохоронного органу, то дії останнього, враховуючи висновки Верховного Суду з аналогічних питань, підлягають кваліфікації саме за ч.2 ст. 345 КК України, з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні побої вчинені щодо працівника правоохоронного органу підтверджені тим, що обвинувачений, достовірно знаючи, що потерпілий є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки хватав його за формений одяг та валив на землю.
В контексті конкретних обставин, підстави сумніватися у правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 345 КК України відсутні.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року).

На думку колегії суддів, вимога апелянта про скасування вироку відносно ОСОБА_7 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції не має правового підґрунтя у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 08 04 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4