Справа № 304/777/21 Провадження № 1-кп/304/265/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
її представника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000093 від 20 травня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , з вищою освітою, охоронця ТОВ «Нафтосервіс», розлученого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2021 року близько 22.00 год обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel» моделі «Insignia», р/н НОМЕР_1 , рухаючись в населеному пункті у місті Перечин по вулиці Маяковського навпроти будинку № 31, заднім ходом, в порушення пунктів 10.1, 10.9. Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_5 , яка знаходилася позаду автомобіля та рухалася по узбіччі у протилежну сторону, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді «закритого перелому проксимального метаепіфізу другої плюснової кістки без зміщення кісткових уламків», які згідно висновку судово-медичної експертизи № 172 від 31 травня 2021 року відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 19 травня 2021 року близько десятої години вечора проїжджав по вулиці Маяковського у місті Перечин та побачив на вулиці потерпілу. Обізнавшись, він зупинився та розпочав рух заднім ходом і в той час наїхав на потерпілу, яка рухалася йому назустріч позаду автомобіля по ліву сторону. На вулиці вже було темно, однак світили ліхтарі; в автомобілі був сам, алкоголю не вживав. Під час розгляду справи заявив суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, про що подав відповідне письмове клопотання. У вчиненому злочині щиро кається, з потерпілою примирився і вона не має до нього будь яких претензій ні морального, ні матеріального характеру.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні також показала, що з обвинуваченим примирилася, не має до нього жодних претензій та відповідно не заперечує щодо закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 також не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки вважає, що для цього наявні всі правові підстави.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового розгляду правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про заявлене обвинуваченим ОСОБА_7 клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд, враховуючи подане потерпілою ОСОБА_5 клопотання, в якій остання зазначила, що примирилася з обвинуваченим та відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 12 жовтня 2021 року шкода їй відшкодована, та, так само як і прокурор, не заперечила проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з такого.

Встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке згідно ст. 12 цього Кодексу відноситься до нетяжкого злочину.

Також встановлено, що таке є необережним злочином, обвинувачений вказане кримінальне правопорушення вчинив вперше, щиро покаявся, засудив свою злочинну поведінку, примирився з потерпілою, яка не має до нього претензій ні морального, ні матеріального характеру, відшкодував останній заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Окрім цього, звільняючи особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, ураховуючи вираження волі потерпілим щодо прощення винного, відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 439/397/17.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року, за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, закривши провадження у справі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься в порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу звільнити у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження закрити.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки «Opel» моделі «Insignia», р/н НОМЕР_1 , синього кольору, що переданий на відповідальне зберігання обвинуваченого ОСОБА_7 такому повернути.

Процесуальні витрати за проведення судових автотехнічних експертиз № 9632 від 27 травня 2021 року та № 9642 від 28 травня 2021 року у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 05 коп кожна, на загальну суму 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн 10 коп, стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2021 року у виді арешту майна скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1