УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/18698/21

Провадження №: 1-кс/755/5710/21

"20" грудня 2021 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 23.11.2021 про відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2021 за № 0000103, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, установив:

ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого від 23.11.2021 про відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР 01.09.2021 за № 0000103, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки, на його переконання, вона винесена без належної перевірки обставин справи, недотримання вимог ст.ст. 9, 25, 110 вказаного Кодексу, а тому просить це рішення скасувати.

Також у скарзі порушується питання про поновлення строку звернення визначеного ст. 304 КПК з огляду на дійсність обставин визначених ст. 117 указаного Кодексу.

Надалі, під час судового провадження ОСОБА_3 скаргу підтримав.

Інші сторони в судове засідання сторони будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з» явилися, у зв`язку з чим, слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність та дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Щодо строків звернення, то їх слід поновити, так як є дійсними для цього обставини окреслені ст. 11 7КПК, тобто поважні причини пропуску строку визначеного ст. 304 указаного Кодексу та з огляду на те, що згідно ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Щодо скарги по суті, то слід зауважити, що в ході судового розгляду установлено, що в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000103 від 01.09.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У цьому кримінальному провадженні адвокат підозрюваного подав клопотання про допит ОСОБА_6 , у порядку ст. 225 КПК, та отримання тимчасового доступу до документів медичної документації ОСОБА_6 .

За наслідками розгляду клопотання слідчий ОСОБА_5 відмовив у задоволенні про допит ОСОБА_6 , у порядку ст. 225 КПК, та отримання тимчасового доступу до документів медичної документації ОСОБА_6 , яке умотивував тим, що, в цей час, вирішується питання про повідомлення про підозру ОСОБА_6 та проведення з останнім слідчих дій в порядку КПК у відповідному статусі.

Тим самим, розглядаючи доводи скарги щодо безпідставності відхилення звернення Суд ураховує, що діюче кримінальне процесуальне законодавство України,зокрема статті 36, 40 КПК України, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в частині першій статті 303 КПК України. Зокрема, предметом такого оскарження єрішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

При цьому, для вирішення будь-якого питання по суті постанови, необхідно встановити межі розгляду питання.

Так, слідча суддя звертає увагу на те, що у кримінальному процесуальному законі не встановлені чіткі критерії оцінювання питання слушності проведення тієї чи іншої слідчої дії, а тому доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Й надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідча суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком установити істину, перевірити зверення на предмет слушності узагалі проведення такої дії у справі, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України), та обов`язком виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

З огляду на що, слідча суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Проте, повноваження, ввірені слідчому, також спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення щодо подальшого здійснення кримінального переслідування та щодо тих дій, котрі у ньому слід учинити.

Безумовно, слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень слідчого, брати активну участь у здійсненні досудового розслідування, лише здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, із урахуванням його незалежності, гарантованої законом, його професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи, та такої, що може оцінити подальшу успішність справи у суді.

А тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості, й здійснивши таку оцінку, Суд констатує, що оскаржуване рішення відповідає указаному критерію («обґрунтованості»), висловлені у ньому аргументи «проти» є такими, котрі заслуговують на увагу, та мають об`єктивне підгруття в собі.

Адже, згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Так, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч. 5 ст. 40 КПК України).

Тобто, орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ст. 307 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Як наслідок говорити про недотримання норм КПК України зокрема, вимог його статті 9, передумов не має.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

З цих підстав та керуючись ст. ст. 117, 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України, Суд постановив:

клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку звернення зі скаргою задовольнити та поновити даний строк.

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 23.11.2021 про відмову у задоволенні клопотання у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2021 за № 0000103, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15:00 год. 24.12.2021.

Слідча суддя: Оксана БІРСА