УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018 у кримінальному провадженні № 0000043,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018 у кримінальному провадженні № 0000043,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме на майно, яке згідно переліку зазначене в клопотанні заявника.

Клопотання обґрунтовано тим, що, на думку заявника, вказаний захід забезпечення кримінального провадження накладено необґрунтовано, оскільки ФОП ОСОБА_5 є правомірним власником арештованого майна, крім того, вказане майно не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки не є знаряддям вчинення злочину, не містить відомостей, що можуть бути використанні як доказ певних обставин, не набуте кримінально протиправним шляхом, не отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Також ФОП ОСОБА_5 не є підозрюваним в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим заявник просив скасувати арешт майна.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 доводи клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки арешт на матеріальні цінності був накладений правомірно, так як особи не надали жодних документів на підтвердження законності походження та приналежності виявленої не облікованої та несертифікованої техніки.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника заявника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000043, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 212 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018 у справі № 755/17434/18 (провадження № 1-кс/755/7237/2018) клопотання слідчої з ОВС четвертого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 15.03.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 11.12.2018 під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на майно, яке згідно переліку зазначене в клопотанні заявника.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Водночас, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018 вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання органу досудового розслідування були достатні підстави для висновку, що арешт майна, яке згідно переліку зазначене в клопотанні заявника необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000043.

Так, за змістом наданих слідчому судді матеріалів, СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000043 від 15.03.2018, за фактом того, що на території Києва групою осіб у складі: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб у період 2017 року було занижено доходи від реалізації товарів на загальну суму 26 697 600 грн, чим відповідно вказані особи ухилялись від сплати єдиного податку на суму 4 004 640 грн, що є особливо великим розміром, шляхом не відображення у податковому обліку підконтрольних юридичних та фізичних осіб-підприємців, зокрема: ТОВ «Сучасні технічні рішення і технології», ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8 доходів, отриманих у безготівковій та готівковій формі, від продажу товарів імпортного та вітчизняного виробництва через магазини роздрібної торгівлі та Інтернет-магазин.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий зазначає конкретне майно не обліковане та не сертифіковане, його марку та серію, яке було тимчасово вилучено 11.12.2018 при проведенні обшуку в офісних приміщеннях, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того під час проведення обшуку, ОСОБА_9 неодноразово пропонувалось надати документи, які б підтверджували походження та приналежність виявленої не облікованої та не сертифікованої техніки та аксесуарів, проте до закінчення обшуку такі документи не були надані.

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що ухвала про арешт майна не суперечить вимогам КПК України, містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, арешт майна відповідає принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, є пропорційним тяжкості правопорушення та не становитиме надмірного тягаря для володільця майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Так, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000043, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018, наразі триває.

При цьому, доводи заявника про скасування арешту майна не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вказаний захід забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність. Також представником заявника не наведено фактів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018 у кримінальному провадженні № 0000043,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 3 ст. 212 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20.12.2018 у кримінальному провадженні № 0000043,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1