УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,, представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання потерпілого ОСОБА_6 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0013505, -

В С Т А Н О В И В :
Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про встановлення стороні захисту строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0013505, відповідно до п. 10 ст. 290 КПК України.
Клопотання мотивовано тим, що 27 серпня 2013 року за заявою ОСОБА_6 про вчинення громадянками ОСОБА_7 та ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зареєстровано кримінальне провадження за №0013505. В той же день було розпочато досудове розслідування.
4 квітня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 27 травня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
26 серпня 2016 року по даному кримінальному провадженню підозрюваним оголошено про завершення досудового розслідування.
26 серпня 2016 року органом досудового розслідування складено обвинувальний акт та прокурор звернувся з ним до Шевченківського районного суду.
16 вересня 2016 року, за клопотанням прокурора ОСОБА_8 , який на той час здійснював процесуальне керівництво, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт повернуто прокурору, оскільки ним не надано доказів вручення обвинувального акту обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7
27 липня 2017 року прокурором прокуратури Київської місцевої прокуратури № 10 кримінальне провадження № 0013505 від 27.08.2013 року, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 закрите на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України.
04 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва постанову прокурора про закриття кримінального провадження скасовано.
18 вересня 2017 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 повторно закрив кримінальне провадження.
27 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва постанову прокурора про закриття кримінального провадження скасовано. При цьому в ухвалі слідчий суддя вказав прокурору, що обвинувальний акт повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України, а саме вручення обвинувального акту, а не для продовження досудового розслідування, що не передбачено діючим кримінальним процесуальним законодавством та виключає можливість на даній стадії закривати кримінальне провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Після цього прокурор ОСОБА_9 неодноразово закривав кримінальне провадження 29.11.2017 року, 10.01.2017 року, 09.02.2018 року, 21.08.2018 року.
Постанови про закриття були скасовані відповідними ухвалами слідчих суддів та прокурорами вищого рівня.
20 грудня 2018 року постановою генерального прокурора України доручено здійснення досудового розслідування слідчому управлінню ГУ НП у Київській області, з цього часу процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні здійснює Київська обласна прокуратура.
З 20 грудня 2018 року, вже більше двох років, у кримінальному провадженні №0013505, стороною захисту не виконані вимоги ст. 290 КПК України, обвинувальний акт не спрямований до суду.
Сторона захисту взагалі не ознайомлюється з матеріалами справи. З боку сторони захисту наявний факт зловживання своїми процесуальними правами, та явне затягування процесу ознайомлення. Матеріали кримінального провадження містяться в 5 томах, не більше 250 аркушів в кожному, відповідно з 20 грудня 2018 року пройшло 2 роки 8 місяців, що цілком достатній час для ознайомлення з вказаним обсягом матеріалів.
Враховуючи викладене потерпілий просив становити для сторони захисту у кримінальному провадженні № 0013505 від 27.08.2013 - підозрюваній ОСОБА_4 та її захисникам, а також підозрюваній ОСОБА_7 та її захисникам, строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 30 вересня 2021 року включно.
В судовому засіданні представник потерпілого - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні з приводу клопотання заперечувала та просила у його задоволенні відмовити.
Захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні з приводу клопотання заперечувала та просила у його задоволенні відмовити
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін, приходить до наступних висновків.
Так, як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено слідчим суддею, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальним) провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013505, відомості про яке внесені до Єдиною реєстру досудових розслідувань 27.08.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
4 квітня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 27 травня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
26 серпня 2016 року по даному кримінальному провадженню підозрюваним оголошено про завершення досудового розслідування.
16 вересня 2016 року, за клопотанням прокурора ОСОБА_8 , який на той час здійснював процесуальне керівництво, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт повернуто прокурору, оскільки ним не надано доказів вручення обвинувального акту обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.
Пунктом 21 статті 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відносяться розумність строків.
Відповідно до ч.1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Конституційний Суд України вважав, що положення КПК України щодо визначення сторонам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження узгоджуються з практикою Європейського Суду з прав людини та з підпунктом „b" пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.
При цьому, Європейський Суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», від 25 вересня 2008 року у справі «Полуфакін і Чернишов проти Росії»).
Як зауважив Європейський Суд, підпункт „b" пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а це означає, що така підготовка охоплює все, що є «необхідним» для підготовки розгляду справи судом.
Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення для цілей підготовки свого захисту з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).
В свою чергу, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить поняття «затягування процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження», зазначений інститут кримінального судочинства є оціночною категорією і в кожному разі, з огляду на вищезазначену практику Європейського Суду з прав людини, вирішується судом в залежності від конкретних обставин справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.
Критерієм для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
При цьому, вимогами ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Приписами ст. 26 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.01.2012 №1-рп/2012, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України», при визначенні адекватності часу та можливостей, які необхідні обвинуваченому для підготовки захисту, суд враховує конкретні обставини справи, її складність, обсяг матеріалів справи, який було пред`явлено для ознайомлення, обсяг матеріалів, з якими необхідно ознайомитись, тощо.
У судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт зволікання підозрюваних та їх адвокатів з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, враховуючи, що матеріали клопотання не містять будь-яких відомостей про відмову сторони від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а також доказів, якими б підтверджувався факт зволікання з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження.
Крім того, у відповідності до положень ч. 10 ст. 290 КПК України, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК.
Такими випадками є: 1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК); 2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК).
У випадках, передбачених ст. 338 і ст. 340 КПК, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.
В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.
Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК.
Отже, потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, оскільки під час досудового розслідування він не є стороною кримінального провадження.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя в даному випадку не знаходить достатнього і переконливого обґрунтування для втручання на даній стадії кримінального провадження та застосування процесуального примусу щодо обмеження сторони захисту у вигляді встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
За таких обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ч.10 ст. 290, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0013505 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2021 року.