ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6992/21 Номер провадження 11-сс/814/991/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
затриманогоОСОБА_7
захисникаОСОБА_8
перекладачаОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою (екстрадиційний арешт) щодо розшукуваного компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. п. «а», «б» ч. 4 ст. 162 Кримінального Кодексу Російської Федерації

ОСОБА_7 (російською мовою ОСОБА_7 , англійською ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Туймази, Башкортостанської АРСР, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого АДРЕСА_1 , документованого посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , орган видачі 5302 виданої 07 травня 2021, зареєстрованого 20 червня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , судимого

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах затриманого ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), під вартою та продовжено застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) строком на 60 діб до 11 лютого 2022 року, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам цієї країни для притягнення до кримінальної відповідальності. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_7 у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що прокурором було дотримано вимоги передбачені 584 КПК України та є всі підстави для подальшого тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою (екстрадиційний арешт).
Відзначив, що на даний час підстав для припинення екстрадиційного арешту та звільнення ОСОБА_7 з під варти відповідно до ст. 586 КПК України, не вбачається.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, захисником ОСОБА_8 в інтересах затриманого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить, ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 13 грудня 2021 року скасувати, та постановити нову, якою визнати відсутність підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, та звільнити його з-під варти.
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм кримінально процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам, не перевірено можливості застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.
Відзначив, що постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора України від 27 вересня 2021 року про видачу ОСОБА_7 до Російської Федерації, було скасовано ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, а іншої підстави для видачі особи іноземній державі законом не передбачено, а відтак - нема і мотивів для переховування у ОСОБА_7 .
Крім, того відповідно до постанови дізнавача від 10 серпня 2021 року, на яку також посилався в своєму рішенні Полтавський апеляційний суд від 02 грудня 2021 року, ОСОБА_7 набув громадянство України, яке було оформлене 01 серпня 2006 року та ані ОСОБА_7 , ані будь-яка інша особа, не були викриті чи притягнені до відповідальності за діяння, яке б зумовлювало скасування рішення про оформлення громадянства України ОСОБА_7 відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство».
Неправильні висновки слідчого судді унеможливили прийняття ним законного судового рішення із застосуванням відповідних норм процесуального закону.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію сторін, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В статтях 1 та 2 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16 січня 1998 року закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючи Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.
Частиною 1 ст.61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах" від 22 січня 1993 року передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.
Правовідносини між Україною та РФ щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.
Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).
Частиною 1 ст.584 КПК України передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Як слідує з матеріалів провадження, 26 травня 2021 року о 13 год. 00 хв. в м. Кременчуці Полтавської області біля будинку, 51-г по вул. Велика Набережна, співробітниками УКР ГУНП в Полтавській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина РФ ОСОБА_7 , який в базі даних «Інтерпол» є як особа зі статусом «Розшук» та перебуває у міжнародному розшуку («червона картка» Інтерполу №2021/7560) із характером завдання затримання і арешт.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 28 травня 2021 року до громадянина РФ ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб та поміщено до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», який в подальшому продовжувався ухвалами слідчих суддів.

15 червня 2021 року Генеральна прокуратура РФ звернулась до Офісу Генерального прокурора відповідно до положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року із запитом щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_7

22 червня 2021 року до Полтавської обласної прокуратури з Офісу Генерального прокурора надійшла завірена центральним органом України копія запиту компетентного органу РФ про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності, з відповідним дорученням стосовно проведення екстрадиційної перевірки та вжиттям заходів щодо застосування до нього екстрадиційного арешту.

20 серпня 2021 Полтавською обласною прокуратурою завершено екстрадиційну перевірку, під час якої обставин, які можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 до РФ, не встановлено.
За наслідками екстрадиційної перевірки Офісом Генерального прокурора 27 вересня 2021 прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. п «а», «6» ч. 4 ст. 162 КК Російської Федерації.
Проте, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 від 27 вересня 2021 року про видачу до РФ ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. п. «а», «б» ч. 4 ст. 162 КК РФ скасовано.
13 грудня 2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Полтава було розглянуто клопотання заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_7 . За наслідками розгляду визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина РФ ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою та продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) строком на 60 діб до 11 лютого 2022 року включно, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам цієї країни для притягнення до кримінальної відповідальності.

Однак, висновок слідчого судді суперечить вимогам КПК України, так як з ухвали Полтавського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року чітко вбачається, що постанова начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу генерального прокурора України від 27 вересня 2021 року про видачу ОСОБА_7 до РФ, була скасована, а тому підстави для видачі ОСОБА_7 перестали існувати, а інших підстави для видачі особи іноземній державі не було.
При цьому апеляційний суд зазначає, що, відповідно до ч.8ст.584 КПК України «При розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу».

Згідно ст. 586 КПК України тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняється в разі, якщо:1) центральний орган України в передбачені міжнародним договором України строки не отримав запит про видачу особи (екстрадицію); 2) під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється;3) компетентний орган іноземної держави відмовився вимагати видачу особи;4) центральним органом України прийнято рішення про відмову у видачі особи (екстрадиції).
Скасування тимчасового арешту або запобіжного заходу здійснюється керівником відповідної обласної прокуратури, його першим заступником або заступником за дорученням (зверненням) центрального органу України, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, за погодженням з відповідним центральним органом України. Копія постанови про скасування тимчасового арешту або запобіжного заходу надсилається уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, слідчому судді, який приймав рішення про застосування тимчасового арешту або запобіжного заходу, а також особі, щодо якої застосовувався запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи слідчого судді про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 ), під вартою та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) з метою видачі іншій державі є сумнівними, оскільки на даний час постанова начальника департаменту міжнародно-правового співробітництва офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 про екстрадицію ОСОБА_7 до РФ для притягнення до кримінальної відповідальності за ст.162 ч.4 КК РФ є скасованою, а тому станом на 13 грудня 2021 року у суду відсутні підстави в обмежені прав ОСОБА_7 на свободу і особисту недоторканість.
Частиною 3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Оскільки апеляційним судом було скасовано рішення компетентного органу про видачу особи іноземній державі, тому відсутніпідстави подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою та продовження йому строку тримання під вартою (екстрадиційний ареш), а отже апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 409, 584, 591КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах затриманого ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою визнати відсутність підстав подальшого тримання ОСОБА_7 під варто.
Звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4