Справа №127/6335/16-к
Провадження №1-кп/127/154/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2015 р. за № 0000058 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
заставодавця ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про повернення сплаченої за нього застави заставодавцю ОСОБА_9 , мотивуючи клопотання тим, що на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року до нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в сумі 100 000 грн. 00 коп. На виконання даної ухвали заставодавцем ОСОБА_9 було сплачено заставу в сумі 100 000 грн. 00 коп., після чого його було звільнено з-під варти. В подальшому та по даний час питання про продовження строку покладених на нього обов`язків судами не вирішувалося. Клопотань прокурора до суду про продовження запобіжного заходу не надходило. На даний час він є обвинуваченим, а не підозрюваним, відтак запобіжний захід, строк дії якого судом не продовжувався, не може вважатися таким, що продовжує діяти. Застава в дохід держави звернута не була, свої процесуальні обов`язки він не порушував, від слідства та суду не ухилявся та немає наміру ухилятися. Вважає, що в даному випадку порушуються права заставодавця, яка не може повернути тривалий час власні кошти. Просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просила задовольнити клопотання.

В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_9 клопотання підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її чоловіком. Кошти, внесені як застава, в сумі 100 000 грн. 00 коп. частково є її власними коштами, а частину вона позичила. Вона не працює, на її утриманні двоє малолітніх дітей, сім`я у важкому матеріальному становищі. Застава в дохід держави звернута не була. Вважає, що оскільки тривалий час кошти їй не повертаються, судові засідання продовжуються досить тривалий час, таким чином порушуються її права. ОСОБА_3 свої процесуальні обов`язки він не порушував, від слідства та суду не ухилявся та немає наміру ухилятися. Просила повернути їй внесену заставу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просив задовольнити клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просили задовольнити клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення застави заставодавцю.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно положень ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності. При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року до підозрюваного ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів до 29.11.2015 року, з одночасним визначенням розміру застави в сумі 100 000 грн. 00 коп. з покладенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

На виконання даної ухвали заставодавцем ОСОБА_9 відповідно до квитанції № 0.0.443243660.1 від 05.10.2015 року було сплачено заставу в сумі 100 000 грн. 00 коп. за підозрюваного ОСОБА_3 , після чого підозрюваного ОСОБА_3 було звільнено з-під варти.

Як встановлено в судовому засіданні обвинуваченим не порушувалися встановленні КПК України процесуальні обов`язки, застава не зверталася в дохід держави, від слідства та суду обвинувачений не ухилявся та немає наміру ухилятися. В той же час, заставу досить тривалий час заставодавцю, як власнику внесених за обвинуваченого коштів, повернуто не було.

В статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права.

В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_9 пояснила, що кошти, внесені як застава, в сумі 100 000 грн. 00 коп. частково є її власними коштами, а частину вона позичила. Вона не працює, на її утриманні двоє малолітніх дітей, сім`я у важкому матеріальному становищі. Застава в дохід держави звернута не була. Вважає, що оскільки тривалий час кошти їй не повертаються, судові засідання продовжуються досить тривалий час, таким чином порушуються її права. Просила повернути їй внесену заставу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час даного судового провадження клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 або ж про продовження строку покладених на нього обов`язків судами не вирішувалося, під час підготовчого засідання та судового розгляду таких клопотань не надходило.

Враховуючи викладене вище, а також те, що утримання коштів застави досить тривалий час порушує право власності заставодавця ОСОБА_9 , внаслідок чого вона позбавлена можливості реалізувати законні права на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення застави є обгрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176-177, 182, 369-372, 376, 392, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення застави - задовольнити.

Заставу, внесену відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2015 року за обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2015 р. за № 0000058 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі квитанції № 0.0.443243660.1 від 05.10.2015 року в сумі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. на рахунок №0080, отримувач ТУ ДСАУ в Вінницькій області - повернути заставодавцю ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя