Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/804/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2021 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000223 від 11.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, яке відбулось 04.11.2021 суд, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, а саме по 02 січня 2022 року.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати , а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення; враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується захисник ОСОБА_5 , і оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання процесуального прокурора.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суддя порушив вимоги ст.178 КПК України. Як вбачається з зазначеного, оскаржувана ухвала суду вказаним нормам не відповідає і не може вважатися законною та обґрунтованою, оскільки суддею було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при недоведеності прокурором наступних необхідних обставин: наявності відповідних ризиків; неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Також, захисник зазначає, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою вказано, що приймаючи до уваги, що підсудний скоїв умисне тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, схильний до вживання спиртних напоїв, не має міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання, характеризується негативно, схильний до вчинення правопорушення, що вказує на існування ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Також в клопотанні зазначено про те, що задоволення даного клопотання необхідно для досягнення та забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності у міру своєї вини».

Водночас захисник звертає увагу суду не те, що всі перелічені характеристики відносно ОСОБА_6 це лише припущення прокурора, які нічим підтверджені, а докази які б свідчили про зазначене взагалі не надаються. Крім того, не було підтверджено в чому ж саме проявлятиметься неупередженість слідства, яким чином та як саме такий вибраний запобіжний захід вплине на швидкість та повноту судового розгляду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (ЄУН 403/359/21).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вимог закону районний суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з вересня 2021 року; у справі триває судове слідство. Строк перебування ОСОБА_6 під вартою не є довготривалим і таким, що є поза межами розумного.

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого, умисного, направленого проти життя та здоров`я особи. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що ОСОБА_6 хоча раніше не судимий, однак не працевлаштований, тобто суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, вдівець, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків, схильний до вживання спиртних напоїв, за місцем проживання характеризується негативно.

Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , інші наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджуються іншими доказами та спростовуються наведеним вище.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2021 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів залишити без змін.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4