Справа № 627/1136/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2021смт Краснокутськ

Слідчий суддя Краснокутського районного суду Харківської області ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 , представник скаржника адвокат ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження №0000103, внесеного до ЄРДР 27.04.2021 року за ч. 1 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника адвоката ОСОБА_3 звернувся до Краснокутського районного суду Харківської області із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження №0000103, внесеного до ЄРДР 27.04.2021 року за ч. 1 ст. 190 КК України.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Наведений висновок зроблений в ухвалі Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №607/16332/20 та узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 22.04.2020 у справі № 487/7605/19.

Окрім цього, згідно з листом Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2016 № 223-1650/0/4-16 "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" (пункт 1) визначено, що відповідно до ч. 2 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Виходячи з аналізу норм КПК України, законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проваджені під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, і з врахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів скарги, досудове розслідування кримінального провадження №0000103 від 27.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України здійснювалось сектором дізнання Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області.

З повідомлення начальника відділення № 2 СВ Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 № 2429 від 05.04.2021 року, вбачається, що відповідно до наказу Національної поліції України від 23.03.2020 №1021, до штатного підрозділу Богодухівського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області входить сектор поліцейської діяльності №2, з місцем дислокації смт Краснокутськ, який самостійного органу досудового слідства не має. До складу слідчого відділу Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області входить слідче відділення №2 з місцем дислокації смт Краснокутськ.

Відтак, вказана скарга має бути розглянута слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, в разі її подання з порушенням правил територіальної підсудності, підлягає поверненню особі, яка подала таку скаргу, згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що на даний час орган досудового розслідування знаходиться у Богодухівському відділі поліції ГУ НП в Харківській області, та територіально не відноситься до юрисдикції Краснокутського районного суду Харківської області, слідчий суддя вважає за необхідне повернути скаргу особі, яка її подала.

Також, скаржнику необхідно роз`яснити право звернення з даною скаргою до суду у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.303, 304 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , представник скаржника адвокат ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження №0000103, внесеного до ЄРДР 27.04.2021 року за ч. 1 ст. 190 КК України - повернути скаржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчисляється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1