Справа № 643/13/20
Провадження № 1-кп/643/445/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0005603 від 17.10.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровакан Вірменії, громадянина України, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, раніше судимого: 11.11.2009 року Коспаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 21.10.2010 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 07.09.2012 року по відбуттю строку покарання; 28.03.2016 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу у розмірі 5100,00 грн.; 04.07.2018 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1700,00 грн., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах; у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Як вбачається з обвинувального акту, відносно ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 на 60 днів.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що у діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України та ч. 4 ст. 190 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, його зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. У зв`язку із вчиненням ОСОБА_7 злочинів, у тому числі особливо тяжкого, є підстави вважати, що у обвинуваченого ОСОБА_7 можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби: переховуватись від суду для уникнення покарання, передбаченого за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, при цьому ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, постійної роботи, раніше неодноразово судимий; незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших учасників процесу, оскільки до цього часу останні не допитані, при цьому ОСОБА_7 при закінченні досудового розслідування ознайомлювався із матеріалами кримінального провадження та йому відомі місця мешкання потерпілих та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_7 не має постійного джерела заробітку, вчинив вказані умисні корисливі кримінальні правопорушення, будучи раніше судимим за скоєння корисливих кримінальних правопорушень. Враховуючи викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Також прокурором зазначено, що вказані вище ризики не зменшились.
ОСОБА_7 , а також його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого. Крім того, заявили усне клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування зазначили, що обвинувачений проживає в м. Харкові в квартирі, яку орендує разом зі своєю матір`ю, та зобов`язується з`являтися в судові засідання за вимогою суду.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд керується наступним.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2019 року, відносно ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим суддею було надано оцінку відповідним доказам на предмет наявності обґрунтованої підозри. Крім того, слідчим суддею зроблений висновок щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливості їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 дітей не має, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, стан його здоров`я є задовільним.
Судом допитано потерпілих та досліджено речові докази. Судовий розгляд в судовому засіданні 15.09.2021 не закінчений через клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Враховуючи наведене, дані про особу обвинуваченого, суд вважає доведеним наявність ризиків, на які посилався прокурор в клопотанні, в тому числі ризику переховування від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисника щодо відсутності ризиків.
Суд також враховує, що у рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, в тому числі особливо тяжкого корисливого злочину, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.
З урахуванням наведеного суд не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту відносно того, що тривалість перебування обвинуваченого під вартою на даній стадії розгляду справи сама по собі є достатньою підставою для відмови в клопотанні прокурора та зміні запобіжного заходу.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, дані щодо кількості епізодів злочинної діяльності, в яких він обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого місця проживання в м. Харкові, а також посилання на те, що обвинувачений зобов`язується з`являтися в судові засідання на вимогу суду, колегія суддів не може визнати такими, що спростовують висновки суду про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин суд не може визнати обґрунтованими доводи захисника та обвинуваченого щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який та відмовляє у вказаному усному клопотанні.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 12 листопада 2021 року включно.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_7 , що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.
Керуючись ст. 34, 183, 331, 333, 369-372, 392, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на більш м`який запобіжний захід відмовити.
Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 12 листопада 2021 року включно.
Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_7 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова (м. Харків, пр. Ювілейний, буд. 38-Є) 17.09.2021 об 11-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3