Провадження №1-кп/748/23/22
Єдиний унікальний№ 740/627/20
УХВАЛА
18 січня 2022 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження №0001379 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Чернігівського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0001379 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2021 року призначена повторна додаткова судово- медична експертиза, яка перебуває на виконанні.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають під вартою, строк запобіжного заходу спливає 20 січня 2022 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що вони обгрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, перебуваючи на свободі можуть переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, скоїти інше кримінальне правопорушеня. Ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшились та не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, вважали клопотання прокурора необгрунтованим та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід. Обвинувачений ОСОБА_5 виказує скарги на значне погіршення зору, відсутність в умовах слідчого ізолятора належної медичної допомоги та ігнорування медичною частиною слідчого ізолятора його звернень.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики, на які вказав прокурор є необгрунтованими та не підтвердженими, з плином часу вони послаблюються, тому вважали, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для запобігання наявним ризикам.
Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Судом неодноразово продовжувався обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому враховувалися тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ними даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, вік обвинувачених, стан їх здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

З плином часу, зазначені прокурором, ризики послаблюються, однак не сягнули рівня для застосування обом обвинуваченим більш м`якого запобіжного заход. Отож, на переконання суду існує реальний ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення і можливості обвинувачених переховуватися від суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема свідка ОСОБА_8 , необхідність у повторному допиті яких може виникнути після проведення судово- медичної експертизи у справі. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб та у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого. Кримінальне провадження не розглянуто з об`єктивних причин, проводиться повторна додаткова судово- медична експертиза, висновки якої очікуються судом. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 60 діб, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який обом обвинуваченим суд не вбачає.

Таке рішення на переконання суду не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки встановлено, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як передбачено ст.49 Основного Закону кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (рішення від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (рішення від 04.10. 2005 року у справі «Сарбан проти Молдови», від 22.12.2008 року у справі «Алексанян проти Росії», від 27.01.2011 року у справі «Євген Олексеєнко проти Росії»).
Пунктом .2.3 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту передбачено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Поряд із цим, відповідно до п.2.6 зазначеного Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.
Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.
Враховуючи зазначене, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з метою забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає необхідним зобов`язати начальника СІЗО № 31 забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Керуючись ст.178, 183, 331 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 18 березня 2022 року( включно).

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб до 18 березня 2022 року( включно)
Зобов`язати начальника Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» негайно організувати та забезпечити медичне обстеження стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.
Про прийняті заходи повідомити Чернігівський районний суд у місячний строк з дня отримання ухвали шляхом надання відповідних підтверджуючих документів.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим та для відому та виконання направити Начальнику СіЗо № 31 м.Чернігова.

Ухвала, в частині продовження запобіжних заходів, може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів, в іншій частині окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1