23.02.2022
Справа № 642/1415/22
Провадження № 1-кс/642/760/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши внесене клопотання у кримінальному провадженні № 0000112 від 16.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 426-1 КК України, про арешт майна,-
встановив:
до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 від 16.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 426-1 КК України.
Як зазначено у клопотанні, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 16.02.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.2022 приблизно о 7 годині ранку, знаходячись в приміщенні сховища № 14 парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 , будучи незадоволеним виконанням обов`язків, а саме тим що водій-санітар медичного пункту ОСОБА_4 не прибрав сніг від воріт зазначеного сховища, старший лейтенант ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 не менше двох ударів ногами по тулубу після чого з силою штовхнув його внаслідок чого ОСОБА_4 не втримав рівновагу та впав на бетонну підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у приміщенні сховища старший лейтенант ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 не менше двох ударів у область ребер. Внаслідок вказаних дій старшого лейтенанта ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження.
16 лютого 2016 року потерпілий ОСОБА_4 добровільно надав органу досудового розслідування належний йому формений одяг: куртку та костюм польовий (китель та брюки), в які був одягнений ОСОБА_4 під час отримання тілесних ушкоджень.
В ході огляду предметів який проводився 16.01.2022 із залученням спеціаліста криміналіста Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області було встановлено, що на куртці на лівому рукаві маються нашарування біологічного пошкодження, аналогічні нашарування маються спереду на верхньому краю блискавки. Крім того куртка має нашарування цементного пилу світло-сірого кольору. Куртку упаковано в коробку № 1. Під час огляду кителю з лівого краю нашивки «Лагута» та внутрішній частині вороту маються нашарування біологічного походження. Китель упаковано у коробку №2. Під час огляду брюків встановлено, що на лівій штанині спереду маються пошкодженняу вигляді дрібних розривів а також нашарування цементного пилу світло сірого кольору. Брюки упаковані в коробку № 3.
Зазначене майно належить військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
16 лютого 2021 року начальником Чугуївского відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері винесено постанову про визнання форменого одягу: куртки та костюму польового (китель та брюки), в які був одягнений ОСОБА_4 під час застосування до нього насильства з боку старшого лейтенанта ОСОБА_5 речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000112 від 16.02.2022 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що згідно з положенням ст. 98 КПК України, є достатні підстави вважати, що формений одяг: куртку та костюм польовий (китель та брюки), в які був одягнений ОСОБА_4 під час застосування насильства є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.
Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз (судово-медична, медико-криміналістична та інші), які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.
Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.
Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.
Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Вказане у клопотанні майно було добровільно передано органу досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 16.02.2022 року.
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Перелічене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Постановою слідчого від 16 лютого 2022 року про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження - куртку та костюм польовий (китель та брюки), в які був одягнений потерпілий ОСОБА_4 визнано речовими доказами.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 171-173, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, на форменний одяг, що належить ОСОБА_4 , а саме: куртку та костюм польовий (китель та брюки), які надані органу досудового розслідування потерпілим ОСОБА_4 , та в які ОСОБА_4 був одягнений в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень 16.02.2022 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1