У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000677

за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2021 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 299 КК України, повернуто прокурору

За участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000677 щодо ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 299 КК України повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважав, що слідчим та прокурором складено обвинувальний акт у відповідності із вимогам КПК України.

Звертав увагу на те, що 18.10.2021 до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшла скарга від ОСОБА_8 на рішення дізнавача про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні. У скарзі ОСОБА_8 просила суд скасувати постанову дізнавача про відмову у визнанні її потерпілою як незаконну та у судовому засіданні вручити останній пам`ятку про права та обов`язки потерпілого згідно ст. 55, 345 КПК України.

На думку апелянта, суд першої інстанції, під час прийняття рішення за скаргою ОСОБА_9 , міг самостійно долучити останню у якості потерпілої до судового розгляду вказаного кримінального провадження, проте, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд вийшов за рамки вимог скаржниці, та ухвалив рішення про повернення обвинувального акта прокурору.

Зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 299 КК України відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить всі обов`язкові складові, визначені у ч. 2 вказаної статті, при формулюванні обвинувачення за ч. 1 ст. 299 КК України дотримано вимоги закону щодо зазначення часу, місця, способу та інших обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тому відсутні підстави для його повернення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України.

ОСОБА_8 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із скаргою у якій зазначала, що своїми діями, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_6 заподіяв загибель собаки за кличкою "Чіпа", "куратором" якої вона була, чим заподіяв їй моральну шкоду. Просила скасувати постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілою від 07.09.2021, у судовому засіданні вручити їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілого згідно ст. 55, 345 КПК України.

Суд першої інстанції зазначив, що приписи п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 303 КПК України зобов`язують суд під час підготовчого судового засідання розглянути скаргу на рішення дізнавача про відмову у визнанні потерпілою.
Тому, скарга ОСОБА_8 , що надійшла до суду після призначення підготовчого судового засідання, підлягає обов`язковому розгляду судом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені дізнавачем обставини спроможні свідчити лише про те, що ОСОБА_8 не виконувала повною мірою обов`язки особи, яка утримує собаку «Чіпу». Водночас, того факту, що заявниця в дійсності її утримувала, тобто забезпечувала її засобами для існування та здійснювала догляд за нею, вказані дізнавачем обставини спростувати неспроможні.

Вважав, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" та п. 2.4 розділу 2 Правил утримання домашніх собак та котів в м. Миколаєві, самого по собі факту утримання заявницею собаки «Чіпи» вже достатньо для визнання ОСОБА_8 її власником.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення дізнавача не ґрунтується на законі та фактичних обставинах кримінального провадження, за своєю формою не відповідає вимогам діючого законодавства, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Зазначив, що ОСОБА_8 була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права під час дізнання. Обвинувальний акт був складений прокурором в умовах, коли права потерпілої систематично порушувались, шляхом її безпідставного усунення від участі у дізнанні. В обвинувальному акті взагалі не зазначено потерпілого.

На думку суду першої інстанції, відсутні фактичні та юридичні підстави для призначення судового розгляду на підставі наданого на розгляд суду обвинувального акта. Є підстави для повернення обвинувального акта прокурору, з метою приведення процедури досудового розслідування у відповідність із вимогами кримінального процесуального закону, що дає змогу після усунення виявлених істотних процесуальних порушень, за наявності до того підстав, вдруге скерувати обвинувальний акт до суду для справедливого розгляду по суті та прийняття рішення.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурори ОСОБА_7 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки у ньому наведені обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зокрема, в обвинувальному акті конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочинів, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, та сформульовано обвинувачення.

Прокурором сформульовано обвинувачення та надано правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , дотримано вимоги закону, щодо зазначення часу, місця, способу та інших обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення наданого обвинувального акта до судового розгляду, оскільки в ньому не зазначено потерпілу, а дізнавачем було відмовлено у визнанні ОСОБА_8 потерпілою у кримінальному провадженні, з огляду на таке.

Пунктом 3 ч.2 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого засідання, з метою підготовки до судового розгляду, суд з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Тому, під час підготовчого засідання, за наявності достатніх підстав, суд першої інстанції мав можливість самостійно визнати ОСОБА_8 потерпілою, вручити їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілої, по що просила остання, та призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Суд вважає, що відсутні підстави для повернення прокурору обвинувального акт відносно ОСОБА_6 . Тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000677 щодо ОСОБА_6 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10