КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
представника власника майна ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.09.2021 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на речовий доказ - олію соняшникову нерафіновану урожаю 2019-2020 років у кількості 3 412,324 т, яка ТОВ «АПК Енергія» була передана на комісію ТОВ «Агрофірма Україна» і ТОВ «Агрофірма Україна» у квітні-травні 2021 року згідно актів прийому-передачі товару від 27.04.2021, 29.04.2021, 30.04.2021, 17.05.2021, 18.05.2021 поставлена компанії «Oлеос Свіс С.А.» на ТОВ МП «Термінал-УХЗС», та щодо якої 04.06.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_10 в інтересах АО «Ріетуму Банка» зареєстроване обтяження «застава рухомого майна», незалежно від місця її знаходження та зберігання на момент винесення ухвали, шляхом заборони користування, розпоряджання, відчуження, переміщення даного майна, окрім як до місця визначеного зберігання.
Визначено місцем зберігання речового доказу ТОВ МП «Термінал-УХЗС» (Україна, 54001, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Велика Морська, будинок 63; код ЄДРПОУ - 13857469) за адресою: Україна, 57286, Миколаївська область, Жовтневий район, село Галицинове, вулиця Набережна, 27, до вирішення питання з даного приводу судом.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання прокурора про арешт майна.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що в межах кримінального провадження № 0001683 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.08.2021 на спірне майно вже накладався арешт, який було скасовано ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.09.2021, в якій слідчим суддею встановлено, що вказане майно не набуте кримінально протиправним шляхом та не є предметом кримінального правопорушення, тобто не відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України

Апелянт вказувала на те, що олія, яка розміщена на портовому терміналі ТОВ МП «Термінал-УХЗС» в квоті компанії «Oлeoc Свіс С.А.», належить ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» на праві власності, в межах загальної кількості 4920,00 мт, що була передана покупцю ТОВ «АПК Енергія» на умовах товарного кредиту за договором купівлі-продажу товару на умовах товарного кредиту №19 від 19.10.2020, та право власності на яку до покупця ТОВ «АПК Енергія» не перейшло у зв`язку з її повною не оплатою, питання переходу якого прямо врегульовано сторонами у п. 4.9 даного договору, відповідно до якого право власності на товар до ТОВ «АПК Енергія» переходить в момент повної оплати, що підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7072/20 від 02.02.2021, яке набрало законної сили 26.02.2021.
Крім того, у відповідності п. 4.10 вище вказаного договору, до моменту оплати вартості товару у повному обсязі ТОВ «АПК Енергія» зобов`язане не передавати товар у користування, у власність та/або у заставу третім особам. Товариство не має права будь-яким чином обтяжувати товар, продавати товар та будь-яким іншим способом відчужувати товар, без письмової згоди ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод».
Захисник зазначала, що спірна олія завезена на портовий термінал ТОВ МП «Термінал-УХЗС» покупцем ТОВ «АПК Енергія» незаконно, без відома та згоди ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», як її власника, передана ним на комісію ТОВ «Агрофірма Україна», яке надалі також незаконно поставило її в квоту компанії «Oлeoc Свіс С.А.», яка в свою чергу, не будучи дійсним власником даної олії, знаючи про походження та про її належність ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», незаконно частину олії у кількості 3 142,324 мт передала у заставу AT «Ріетуму Банка» за договором кредитної лінії №032/2020 від 15.02.2021, договором комерційної застави №032/2020 від 15.02.2021. У свою чергу AT «Ріетуму Банка» без здійснення будь-яких перевірочних заходів щодо наявності у заставодавця компанії «Oлeoc Свіс С.А.» зазначеної олії та її належність останньому, прийняв її у заставу.
ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» як законний власник спірної олії ніколи не надавало дозволу та не уповноважувало ТОВ «АПК Енергія» чи будь-яку іншу особу розпоряджатися нею шляхом її відчуження третім особам з правом її застави, а також не укладало жодних зобов`язальних правочинів з ТОВ «Агрофірма Україна» чи із будь-якою іншою особою відносно даної олії, за винятком правочину з ТОВ «АПК Енергія».
Крім того, ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» особисто, в даному випадку, не виступає майновим поручителем перед AT «Ріетуму Банка» у взаємовідносинах з компанією «Oлeoc Свіс С.А.»за договором кредитної лінії №032/2020 від 15.02.2021, договором комерційної застави №032/2020 від 15.02.2021.
Компанія «Oлeoc Свіс С.А.» на законних підставах ніколи не набувала права власності на зазначену олію, а банк не має на неї права застави та не може нею розпоряджатися на законних підставах.

На переконання апелянта, компанія «Oлeoc Свіс С.А.» на чолі з ОСОБА_11 незаконнопривласнили олію соняшникову нерафіновану, до складу якої входить 3 142,324 т арештованої олії, яка безспірно належить ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод».

Крім того, банк неправомірно04.06.2021 о 15:51:47 в Реєстрі речових прав на рухоме майно за №28951586 здійснив обтяження вищезазначеної олії соняшникової нерафінованої в кількості 3 142,324 мт, яке неправомірно зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 . Дану дію ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» оскаржено в позасудовому порядку та станом на день подання апеляційної скарги здійснювалася підготовка відповідної позовної заяви для оскарження в судовому порядку.
АТ «Ріетуму Банка» в апеляційному порядку оскаржено рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7072/20 від 02.02.2021. Станом на день подання апеляційної скарги ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відкрито апеляційне провадження, а її розгляд призначено на 29.09.2021 о 14:30 год.
Також оскаржуються виконавчі дії та рішення державного виконавця з примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/7072/20 від 02.02.2021 в адміністративному судочинстві у справі №160/9400/21.
Апелянт вважала, що у клопотанні прокурора наведено обставини, які є цивільно-правовими відносинами, а не кримінальним правопорушенням. Спірне майно не набуте кримінально протиправним шляхом та не є предметом кримінального правопорушення.
ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» та його службові особи не є учасниками даного кримінального провадження, а тому, на думку захисника, підстави для накладення арешту на спірне майно у слідчого судді були відсутні.
Крім того, захисник вказувала на те, що ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» в рамках даного кримінального провадження не отримувало жодного процесуального документу, клопотання прокурора, всупереч заяви представника даного товариства від 09.09.2021, розглянуто без участі та повідомлення ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», що позбавило можливості висловити свої заперечення відносно доцільності накладення такого арешту.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», та який підтримав подану апеляційну скаргу, думку представника АТ "Ріетуму Банка" ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001683 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 388 КК України за фактом заволодіння службовими особами компанії «OЛEOC СВІС С.А.» за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «АГРОФІРМА УКРАЇНА», ТОВ «АПК ЕНЕРГІЯ», ТОВ «ЗНАМЕНІВСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД», ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами у травні 2021 року шляхом обману грошовими коштами в сумі 3 млн Євро, наданих АТ «РІЕТУМУ БАНКА» у кредит компанії «ОЛЕОС СВІС С.А.», підробки судового рішення, його використання, та замаху на вчинення незаконних дій щодо заставленого майна під даний кредит, а саме 3 412,324 т олії соняшникової нерафінованої.
Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 20.08.2021 у кримінальному провадженні № 0001683 визнано речовими доказами олію соняшникову нерафіновану урожаю 2019-2020 років у кількості 3 412,324 т, яка ТОВ «АПК Енергія» була передана на комісію ТОВ «Агрофірма Україна» і ТОВ «Агрофірма Україна» у квітні-травні 2021 року згідно актів прийому-передачі товару від 27.04.2021, 29.04.2021, 30.04.2021, 17.05.2021, 18.05.2021 поставлена компанії «Oлеос Свіс С.А.» на ТОВ МП «Термінал-УХЗС», та щодо якої 04.06.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_10 в інтересах АО «Ріетуму Банка» зареєстроване обтяження «застава рухомого майна».
13.09.2021 прокурор третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на речовий доказ - олію соняшникову нерафіновану урожаю 2019-2020 років у кількості 3 412,324 т, яка ТОВ «АПК Енергія» була передана на комісію ТОВ «Агрофірма Україна» і ТОВ «Агрофірма Україна» у квітні-травні 2021 року згідно актів прийому-передачі товару від 27.04.2021, 29.04.2021, 30.04.2021, 17.05.2021, 18.05.2021 поставлена компанії «Oлеос Свіс С.А.» на ТОВ МП «Термінал-УХЗС», та щодо якої 04.06.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_10 в інтересах АО «Ріетуму Банка» зареєстроване обтяження «застава рухомого майна», незалежно від місця її знаходження та зберігання на момент винесення ухвали, шляхом заборони користування, розпоряджання, відчуження, переміщення даного майна, окрім як до місця визначеного зберігання, та визначити місцем зберігання речового доказу ТОВ МП «Термінал-УХЗС» (Україна, 54001, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Велика Морська, будинок 63; код ЄДРПОУ - 13857469) за адресою: Україна, 57286, Миколаївська область, Жовтневий район, село Галицинове, вулиця Набережна, 27, до вирішення питання з даного приводу судом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.09.2021 задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та накладено арешт на речовий доказ - олію соняшникову нерафіновану урожаю 2019-2020 років у кількості 3 412,324 т, яка ТОВ «АПК Енергія» була передана на комісію ТОВ «Агрофірма Україна» і ТОВ «Агрофірма Україна» у квітні-травні 2021 року згідно актів прийому-передачі товару від 27.04.2021, 29.04.2021, 30.04.2021, 17.05.2021, 18.05.2021 поставлена компанії «Oлеос Свіс С.А.» на ТОВ МП «Термінал-УХЗС», та щодо якої 04.06.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_10 в інтересах АО «Ріетуму Банка» зареєстроване обтяження «застава рухомого майна», незалежно від місця її знаходження та зберігання на момент винесення ухвали, шляхом заборони користування, розпоряджання, відчуження, переміщення даного майна, окрім як до місця визначеного зберігання.
Визначено місцем зберігання речового доказу ТОВ МП «Термінал-УХЗС» (Україна, 54001, Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Велика Морська, будинок 63; код ЄДРПОУ - 13857469) за адресою: Україна, 57286, Миколаївська область, Жовтневий район, село Галицинове, вулиця Набережна, 27, до вирішення питання з даного приводу судом.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження майна як речового доказу.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме: олію соняшникову нерафіновану урожаю 2019-2020 років у кількості 3 412,324 т, із забороною користування, розпоряджання, відчуження, переміщення даного майна, окрім як до місця визначеного зберігання, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження № 0001683 від 12.08.2021, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в оскаржуваній ухвалі майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене чи переміщене.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що арештована олія завезена на портовий термінал ТОВ МП «Термінал-УХЗС» покупцем ТОВ «АПК Енергія» незаконно, без відома та згоди ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», передана ним на комісію ТОВ «Агрофірма Україна», яке надалі також незаконно поставило її в квоту компанії «Oлeoc Свіс С.А.», яка в свою чергу, незаконно частину олії у кількості 3 142,324 т передала у заставу AT «Ріетуму Банка», на даному етапі досудового розслідування не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вказане майно. Перевірка наведених апелянтом обставин, збір доказів на їх підтвердження або спростування, і є метою проведення подальшого досудового розслідування.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
У зв`язку з наведеним, посилання апелянта на те, що наведені прокурором у клопотанні обставини є цивільно-правовими відносинами, а не кримінальним правопорушенням, та арештоване майно не набуте кримінально протиправним шляхом, є передчасними.
На даному етапі досудового розслідування викладені у клопотанні прокурора фактичні обставини кримінальних правопорушень дають достатні підстави вважати, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти такий вид обмеження як арешт зазначеного у клопотанні майна, з метою уникнення негативних наслідків.
Посилання апеляційної скарги на недоведеність відповідності майна - олії соняшникової ознакам речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Посилання захисника про те, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора без повідомлення представника ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод», не можуть бути безумною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді з огляду на положення ст. 172 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ТОВ «Знаменівський олійноекстракційний завод» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:
____________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3