ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1363/21
Провадження № 1-кс/483/304/2021
У Х В А Л А
Іменем України
20 серпня 2021 року м. Очаків

Слідчий суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2021 року прокурор Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївській області з клопотанням про арешт майна.
Своє клопотання обґрунтував тим, що сектором дізнання відділення поліції № 7 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 14 серпня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України, вчиненого за наступних обставин.
14 серпня 2021 року до відділення поліції № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення зі служби 102 за зверненням ОСОБА_5 про те, що 14 серпня 2021 року близько 11 год. 48 хв. ОСОБА_6 , водій водного мотоциклу та водного атракціону «банан» з відвідувачами, не впоравшись з управлінням, а саме порушивши правила безпеки та експлуатації водного транспорту, допустив зіткнення з пірсом, що розташований на міському пляжі «Пілігрім» по вул. Хетагурова Кости в м. Очакові Миколаївської області, чим створив небезпеку для життя і здоров`я інших осіб.
За вказаним фактом відомості про кримінальне правопорушення були внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України, та розпочате досудове розслідування.
14 серпня 2021 року в порядку ст. 237 КПК України було проведено огляд місця події, в результаті якого на узбережжі Чорного моря на міському пляжі «Пілігрім» по вул. Хетагурова Кости в м. Очакові Миколаївської області виявлено та вилучено транспортний засіб гідроцикл-бомбардир марки «UA-0001-OOP» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , та водний атракціон «банан», що на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , яка є приватним підприємцем. Вказані вище транспортний засіб гідроцикл-бомбардир та водний атракціон «банан» станом на 14 серпня 2021 року перебували у користуванні ОСОБА_9 .
Під час досудового розслідування було відібрано пояснення у ОСОБА_6 , який пояснив, що 14 серпня 2021 року близько 10 год. він перебував на території міського пляжу «Пілігрім» по вул. К. Хетагурова в м. Очакові, де в оренду за 500 грн. взяв скутер покататися, до нього також був приєднаний водний атракціон «банан». Під час катання до ОСОБА_10 почали підходити відпочиваючі, які запитували про «банан» та чи може він на ньому покатати, на що він погодився. Під час керування гідроциклом він не впорався з керуванням, внаслідок чого вчинив зіткнення з пірсом, чим спричинив небезпеку для відпочиваючих.
Транспортний засіб гідроцикл-бомбардир марки «UA-0001-OOP» реєстраційний номер НОМЕР_1 та водний атракціон «банан» вилучено до відділення поліції №7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.
Посилаючись на те, що вилучене майно є речовими доказами, з метою його збереження та проведення подальших слідчих дій, прокурор просив накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, уточнивши, що власником транспортного засобу гідроциклу-бомбардиру у клопотанні помилково зазначено ОСОБА_7 , у той час як насправді його власницею є ОСОБА_8 .
Представник особи, у власності якої перебуває майно, адвокат ОСОБА_4 категорично заперечував проти задоволення клопотання, вважав його безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства.
Заслухавши доводи прокурора, думку представника власника майна, дослідивши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшла такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сектором дізнання відділення поліції № 7 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162 від 14 серпня 2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 276 КК України.
Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст.ст. 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого, прокурора, який звернувся з вимогою про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім того, відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 3 ст. 132 КПК України встановлено, що застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні.
В силу ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, під час вирішення клопотання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний враховувати окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор при зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на водні плавзасоби не обґрунтував належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в цьому кримінальному провадженні, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи власника майна, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого останній звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Слідчий суддя вважає, що існує можливість без накладення арешту на плавзасоби провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Таким чином, приймаючи рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя з дотриманням вимог ч. 2, 4 ст. 173 КПК України враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, а також те, що суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, про яке ставиться питання у клопотанні прокурора, слідчий суддя враховує й усталену прецедентну практику Європейського суду з прав людини на предмет відповідності втручання у право на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою підлягають оцінці три основні критерії, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно легітимну мету; чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.
Таким чином, хоча втручання держави у право на мирне володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, й здійснено на підставі кримінального процесуального закону, однак без достатніх на те підстав та у спосіб, що суттєво обмежує правомірну підприємницьку (господарську) діяльність, а тому таке втручання не є пропорційним.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність прокурором наявності обставин для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна та відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Тимчасово вилучене майно на підставі п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України підлягає негайному поверненню особі, у якої воно було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: