Провадження №11-кп/801/185/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001198 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2021, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудницького Піщанського району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 11.03.2021 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

-за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому на праві власності майна.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 11.03.2021, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185, 70 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік у справі №128/1509/18 постановлено виконувати самостійно.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 02.04.2018 року по 13.04.2018 включно.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно вироку суду, 25.03.2018 року близько 19.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на проникнення до чужого житла та з метою незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що вхідні двері не були зачинені на замок, проник до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживав ОСОБА_9 .
Перебуваючи у одній із житлових кімнат даної квартири, де на ліжку спав ОСОБА_9 , переконавшись у наявності в помешканні матеріальних цінностей, ОСОБА_7 несподівано почав наносити удари руками та ногами по голові й тулубу останнього. Після чого ОСОБА_7 відламав від наявного у кімнаті стільця дерев`яну ніжку та наніс нею декілька ударів по голові ОСОБА_9 , тим самим остаточно подолавши волю останнього до опору.
Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що потерпілий перебуває у психологічно пригніченому стані, діючи з єдиним умислом, відкрито заволодів речами останнього, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung SM G-361 H/DS», планшетом марки «Lenovo A3300-GV», шумовим (стартовим) пістолетом марки «Bruni Mod. 92», машинкою для стрижки марки «Philips OC 5010». Згідно висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 2467-2471/18-21 від 10.05.2018, загальна вартість викрадених речей становить 3 665,60 грн.
Після того, як ОСОБА_7 заволодів вказаними речами потерпілого та склав їх до свого пакету, він підійшов до ОСОБА_9 та наніс йому руками ще декілька ударів у область голови. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови ліворуч, які відповідно до висновку експерта Вінницького ОБСМЕ № 466/473 від 10.05.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 21 дня) розлад здоров`я.
У подальшому ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3 665,60 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого через суворість. Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 187 КК України в частині заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 на ч. 2 ст. 185 КК України, а в частині заподіяння легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я потерпілому ОСОБА_9 на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити мінімальне покарання в межах санкцій даних статей кримінального Закону. Визнати встановлені в судовому засіданні в якості пом`якшуючих обставин щире каяття та активне сприяння обвинуваченого розкриттю.

Також зазначає, що судом у вироку залишені поза увагою доводи захисту, що поведінка ОСОБА_7 була спровокована самим потерпілим ОСОБА_9 , який відмовився від повернення коштів ОСОБА_7 та став обзивати його нецензурною лайкою і виганяти з квартири, а вже після відмови повернути належні ОСОБА_7 кошти та речі, ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів руками, а також удар ніжкою від стільця.

Речі потерпілого забрав в якості застави, не маючи наміру їх привласнювати.

Крім того, у висновку експерта взагалі відсутні будь які дані про те, що заподіяні ОСОБА_7 тілесні ушкодження були небезпечними для життя чи здоров`я чи то в момент заподіяння, чи за своїми наслідками.

Судом першої інстанції безпідставно не враховані покази обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в судовому засіданні пояснили суду, що 25.03.2018 на запрошення ОСОБА_7 ходили до потерпілого щоб забрати решту його речей та залишок коштів суд визнав наявність в діях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки як проникнення в житло.

Також, судом не враховано, що ОСОБА_7 не має судимості, позитивно характеризується по місцю постійного проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, висловлює щирі наміри стати на шлях виправлення, тому призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає його особі та за своїм розміром є явно несправедливим через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність через його суворість.

Позиції учасників судового провадження
Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Мотиви Суду
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.

Заперечення вини обвинуваченим у вчиненні розбійного нападу та всі вказані в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 доводи про недоведеність його вини у вчиненні розбою спростовуються наведеними у вироку доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Суд розцінює часткове визнання своєї вини ОСОБА_7 як спосіб захисту своїх інтересів та спробу уникнути відповідальності, оскільки його показання спростовуються послідовними свідченнями потерпілого, що ніякого боргу у нього не було, 1000грн він повернув одразу, відмовившись здавати житло в оренду, ніяких речей ОСОБА_7 у нього не було. Обвинувачений одразу розпочав його бити коли потерпілий ще спав.

Підстав вважати, що потерпілий з будь-яких причин обмовляє обвинуваченого у інкримінованому йому злочині немає.
Дійсно свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснювали, що прийшли до помешкання потерпілого на прохання обвинуваченого з метою забрати його речі. Однак Суд вважає, що мета проникнення в житло у обвинуваченого була іншою. Про це свідчить не лише пояснення потерпілого, а й цих самих свідків, щодо поведінки ОСОБА_7 . А саме: після того як вони зайшли в квартиру, ОСОБА_7 одразу без попередження почав бити потерпілого, що спав на ліжку, а потім взявши пакет став збирати цінні речі по квартирі. Свідки вважали що то речі ОСОБА_7 , а не потерпілого. Отже твердження захисту в апеляційній скарзі щодо відсутності кваліфікуючої ознаки проникнення, не ґрунтується на матеріалах справи.

З об`єктивної сторони розбій це нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном, а відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Як вбачається з висновку експерта №466/473 від 26.03.2018 тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , приймаючи до уваги обставини випадку, на підставі судово-медичного обстеження ОСОБА_9 та вивчення медичної карти стаціонарного хворого № 3323/325 МКЛ ШМД м. Вінниці від 28.03.18, встановлено наявність у нього наступних тілесних ушкоджень: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови ліворуч.
Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності могли утворитись у час, вказаний в ухвалі слідчого про призначення експертизи 25.03.2018, та за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (більше 6, але менше 21 дня) розлад здоров`я.
Це спростовує твердження захисту щодо відсутності об`єктивної сторони розбою - нападу поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Тобто, висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації дій за ч. 3 ст. 187 КК України, є правильними та обґрунтованими.
Щодо доводів апеляційної скарги адвоката, про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому через його суворість, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України: врахувавши особу обвинуваченого, його статус учасника бойових дій та інвалідності 3 групи, призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.
Підстав для зміни вироку суду немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2021відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_14