Справа 758/4796/21 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3733/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 із доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 03.10.2021 року включно.
Своє рішення суддя місцевого суду обґрунтував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Судом враховано також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. Вказав на те, що розгляд питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою розглядався з ініціативи суду, прокурор окремого клопотання суду не подавав. Щодо констатованих судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то на думку апелянта рішення суду у цій частині є неналежним чином обґрунтованим. Зокрема, щодо констатованого ризику втечі обвинуваченого, то на переконання захисника він зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою, а небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися лише в залежності від суворості можливого покарання. Встановлені судом ризики, на думку апелянта на даній стадії кримінального провадження є не настільки значними аби виправдовувати застосування до обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу та які можливо запобігти шляхом покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. На підтвердження цього, захисник звернув увагу на дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має середню спеціальну освіту, до арешту працював не офіційно, має місце реєстрації та проживання, а також має повну родину та молодшу сестру, яка потребує постійного догляду у зв`язку із психічним захворюванням. Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
обвинуваченого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив скаргу задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги;
вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Висновки суду першої про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою стверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Із урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості та обставин вчинення злочину, виду та розміру покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також враховуючи те, що судом не завершене дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про існування ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі може ухилитися від суду, перешкоджати судовому провадженню у тому числі і шляхом впливу на свідків. Наведене дає підстави стверджувати про те, що жоден більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити існуючі ризики, зазначені вище. Наведене указує на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 із доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 не містить доводів, які указують на незаконність ухвали суду першої інстанції.
Та обставина, що питання про продовження строку тримання під вартою розглядалось за ініціативи суду без письмового клопотання прокурора не викликає необхідності скасування ухвали суду першої інстанції. Так, під час розгляду зазначеного клопотання стороною захисту при відсутності клопотання прокурора не було висловлено будь-яких заперечень щодо такого порядку вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, не заявлено вимог про необхідність отримання письмового клопотання прокурора та надання передбаченого законом часу на підготовку до його розгляду. Натомість стороною захисту у судовому засіданні давались пояснення по суті щодо можливості та необхідності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, заперечуючи при цьому як можливість так і необхідність цього. Наведене дає підстави стверджувати про підготовленість сторони захисту до розгляду питання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, а тому формальне порушення судом першої інстанції вимог ч.2 ст. 184 КПК України не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Щодо констатованих судом першої інстанції ризиків, то висновки суду першої інстанції у цій частині стверджуються матеріалами кримінального провадження, даними про особу обвинуваченого, даними про тяжкість та обставини вчинення злочину та тяжкістю покарання, про що зазначено вище.
На думку колегії суддів будь-яких даних про те, що на даний час зменшилась ступінь існуючих ризиків матеріали кримінального провадження не містять.
Щодо доводів доповнень обвинуваченого до апеляційної скарги, то вони дублюють доводи апеляційної скарги захисника в частині відсутності ризиків та наявності підстав для застосування щодо обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів. Між тим, на думку колегії суддів, наведені обвинуваченим обставини не спростовують існування ризику ухилення від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.
Щодо доводів, висловлених обвинуваченим у доповненнях до апеляційної скарги в частині неправильного встановлення стороною обвинувачення обставин вчинення злочину та неправильної кваліфікації його дій, то з`ясування цих обставин віднесене до компетенції суду, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта. У зв`язку із цим, зазначені доводи не можуть бути враховані при перевірці ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання обвинуваченого під варто.
Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Підстав для скасування ухвали Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника із доповненнями до неї обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 із доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4