Номер провадження: 11-сс/813/1250/21
Номер справи місцевого суду: 501/307/21 1-кс/501/640/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000026 від 25 січня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 липня 2021 року було задоволено клопотання слідчого ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строк тримання строком до 27 вересня 2021 року, без визначення розміру застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та звільнити підозрюваного з-під варти.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Захисник стверджує, що слідчим суддею проігноровано обставину того, що строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні сплив у червні 2021 року

Зокрема, апелянт стверджує, що постанова про зупинення досудового розслідування не відповідає вимогам ст.110 КПК України, відтак, строк досудового розслідування закінчився ще 13 червня 2021 року.

Таким чином, на переконання захисника, підозрюваний ОСОБА_8 перебуває під вартою поза межами строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 липня 2021 року ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 27 вересня 2021 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, 23 січня 2021 року, приблизно о 21:00 год., ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перебували на кухні дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої.

На ґрунті сумісного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 раптово виникли неприязні стосунки, які спочатку переросли в словесний конфлікт, а потім в бійку, під час якої внаслідок нанесених ОСОБА_8 ударів ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді десяти саден обличчя: лоба справа, під нижньої повікою правого ока, в носо-губному трикутнику справа (в кількості трьох), підборіддя спереду нижче правого кута рота (в кількості двох), підборіддя спереду в проекції тіла нижньої щелепи, підборіддя спереду зліва в проекції лівої частини тіла і початкового відділу лівої гілки нижньої щелепи; сім синців обличчя: в лобно тім`яній області зліва з крововиливом в м`яких тканинах голови з внутрішньої поверхні; усіх повік обох очей (по одному на кожній); під нижнього повіка лівого ока, підборіддя спереду в центрі і зліва в проекції тіла і початкового відділу лівої гілки нижньої щелепи; садна: правої бічної поверхні грудної клітини (в кількості однієї поблизу пахової западини і між передньою та середньою паховою лінією) та правої передньобічної поверхні тулуба (в кількості однієї проекції переднього краю правої клубової кістки); задньої поверхні правого ліктьового суглобу (в кількості трьох); передніх поверхонь правого колінного суглобу і верхньої третини правої гомілки (в кількості трьох) за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень, згідно з п.2.3.3 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»; закритої травми грудної клітини у вигляді переломів четвертого шостого лівих ребер по середній ключичній лінії, з крововиливами в навколишніх м`яких тканинах за своїм характером мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості згідно з п.2.2.2 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Під час бійки у ОСОБА_8 раптово виник злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_8 , діючи самостійно, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, підійшов до ОСОБА_10 спереду та схопив останнього правою рукою за шию, стискуючи її пальцями кисті з великою силою, внаслідок чого ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шиї: садна підборіддя знизу в центрі і зліва, в проекції і на рівні під`язикової кістки (в кількості двох), правої передньобічної поверхні верхньої третини та на межі верхньої і середньої третини шиї (по одній); перелом під`язикової кістки (основи правого великого ріжка її), переломи щитоподібного хряща (правого і лівого верхніх ріжків), перелом персневидного хряща (дуги хряща зліва), крововиливи в підшкірно жировій клітковині відповідно до локалізації дну саден та в навколишніх м`яких тканинах в області перелому під`язикової кістки та в тканинах кореню язика справа по нижній його поверхні, що складають єдиний морфологічний комплекс, які могли бути утворені одномоментно від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, які призвели до розвитку асфіксії оцінюються в комплексі, як тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, згідно з п.2.1.1 (а) і п.2.1.3 (ї, у) «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок механічної асфіксії через здавлювання органів шиї.

Довівши свій злочинний намір, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, до кінця, ОСОБА_8 покинув домоволодіння, залишивши ОСОБА_10 без ознак життя на підлозі в кухні.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом огляду та додаткового огляду трупа ОСОБА_10 у буд. АДРЕСА_1 ,
- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлений труп ОСОБА_10 ,
- протоколом огляду предмета флеш-накопичувача з відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження буд. АДРЕСА_2 , об`єктиви яких направлені на буд. АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . На відеозаписах зафіксовано, як з 13.13 год. 23 січня 2021 року на території домоволодіння АДРЕСА_5 перебувають особи, схожі на ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . О 16.04 год. того ж дня чоловік, схожий на ОСОБА_11 , залишає зазначене домоволодіння та більше не повертається до нього. З 21.13 год. між чоловіками, схожими на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на подвір`ї будинку відбувається сварка, під час якої чоловік, схожий на ОСОБА_10 намагається вигнати чоловіка, схожого на підозрюваного, з території домоволодіння та питає чому той його б`є. О 21.20 год. обидва чоловіки прямують до входу будинку, о 00.10 год. особа, схожа на підозрюваного, виходить з будинку та йде до гаражу, повертається до будинку, о 01.30 год. виходить з території домоволодіння, йде в напрямку вул. Перемоги в м. Чорноморську та більше до будинку не повертається,
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила, що померлий ОСОБА_10 був її чоловіком, який проводив вільний час у буд. АДРЕСА_5 . 23 січня 2021 року, приблизно о 12.30 год., ОСОБА_10 пішов до зазначеного будинку, однак додому не повернувся. 25 січня 2021 року, о 12.00 год. їй зателефонувала донька та повідомила про те, що вона виявила ОСОБА_10 мертвим на підлозі кухні зазначеного будинку,
- протоколами допиту та додаткового допиту свідка ОСОБА_11 , який показав, що він разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_13 , який приїхав з ОСОБА_14 , працювали на СТО «Корсар» в м. Чорноморську. З ОСОБА_10 він був знайомий, останній користувався його послугами як автомеханіка. 23 січня 2021 року, приблизно о 12.00-13.00 год., він та ОСОБА_13 прийшли додому до ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , щоб полагодити автомобіль померлого. Через деякий час він пішов до СТО, а потім повернувся до будинку ОСОБА_10 . Того ж дня, приблизно о 15.00-16.00 год. він пішов з будинку, а ОСОБА_10 та ОСОБА_13 залишились у будинку. З 25 січня 2021 року ОСОБА_13 на роботу не виходив, його телефон був вимкнений, більше він ОСОБА_13 не бачив. 30 січня 2021 року до нього на роботу приїхали працівники поліції, повідомили його про смерть ОСОБА_10 та почали опитувати про ОСОБА_13 . Його колега ОСОБА_15 повідомив повні дані ОСОБА_13 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав підозрюваного як чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , з яким він працював на СТО «Корсар» та разом з яким 23 січня 2021 року пішов додому до ОСОБА_10 ,
- протокол огляду предмета диску з записом з камер відео спостереження, розташованій на буд. АДРЕСА_6 , на яких зафіксовано, як ОСОБА_11 та інший чоловік (зі слів ОСОБА_11 - ОСОБА_8 ) приходили до будинку ОСОБА_10 ,
- висновком судомо-медичної експертизи щодо ступеню тяжкості виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та причини його смерті,
- іншими матеріалами провадження №0000026 в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 перебував у розшуку та був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що ОСОБА_8 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зможе виїхати за зареєстрованим місцем свого проживання - до м.Брянки Луганської області, яке наразі входить до складу тимчасово окупованих територій України та контролюється самопроголошеною Луганською народною республікою, чим перешкодить здійсненню кримінального провадження.

Щодо існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків підозрюваним ОСОБА_8 з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає про таке.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, кримінальне провадження №0000026 від 25 січня 2021 року перебуває на стадії досудового розслідування, а тому потерпіла та свідки, які на теперішній час допитані органом досудового розслідування, у разі направлення до суду обвинувального акту будуть безпосередньо допитуватися судом, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі останній може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, суд, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України та наявність підстав та обставин, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, вважав за необхідне не визначити розмір застави ОСОБА_8 .

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції встановив обставини, передбачені ч.3 ст.199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Щодо тверджень апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 перебуває під вартою поза межами досудового розслідування, оскільки постанова досудового розслідування не відповідає вимогам ст.110 КПК України, апеляційний суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання слідчого, 26 лютого 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Вручення повідомлення про підозру відбулось в порядку ч.3 ст.111, ч.2 ст.135, ч.1 ст.278 КПК України житлово-комунальному підприємству для передачі підозрюваному у зв`язку з неможливістю встановлення місця проживання або перебування останнього.

03 березня 2021 року, у зв`язку з неможливістю встановити місцеперебування підозрюваного, слідчим прийнято постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення його у розшук.

Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2021 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Положеннями статті 280 КПК України встановлено, що досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо:

1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком;

2) оголошено в розшук підозрюваного;

2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

2. До зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

4. Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

5. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 281 КПК України , якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається зі змісту постанови слідчого від 03 березня 2021 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, слідчим умотивовано необхідність оголошення ОСОБА_8 у розшук, виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких орган досудового розслідування вважав необхідними та можливими, що і стало підставою для зупинення досудового розслідування за ч. 2 ст. 280 КПК України.

Крім того, згідно руху зазначеного кримінального провадження зафіксованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, вбачається, що 03 березня 2021 року досудове розслідування зупинено з підстав оголошення підозрюваного в розшук.

25 березня 2021 року о 13:55 відновлено кримінальне провадження та в той же день о 13:57 зупинено. При чому відновлення та зупинення досудового розслідування обліковувалось одночасно на 00:00 годин 25 березня 2021 року.

Зазначене відновлення та зупинення досудового розслідування проведено у зв`язку з реорганізацією органів прокуратури з 15 березня 2021 року та утворення Чорноморської окружної прокуратури Одеської області замість Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та було обумовлено обставинами технічного характеру пов`язаного з функціонуванням ЄРДР, що не суперечить вимогам ч. 6 ст. 9 КПК України.

22 квітня 2021 року досудове розслідування відновлено постановою слідчого з підстав проведення слідчих (розшукових) чи інших дій. Після проведення відповідних дій 23 квітня 2021 року постановою слідчого досудове розслідування знову було зупинено на підставі вимог п. 2 ч. 1 та ч. 4 ст. 280 КПК України.

10 червня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 23 березня 2021 року ОСОБА_8 затримано, постановою слідчого від 10 червня 2021 року досудове розслідування відновлено.

Всі зазначені дії щодо зупинення та відновлення досудового розслідування зафіксовані у ЄРДР за відповідними підставами.

В свою чергу, резолютивна частина постанови від 03 березня 2021 року містить прийняття слідчим рішення про оголошення ОСОБА_8 у розшук та внесення до ЄРДР відомостей про зупинення досудового розслідування, що відповідає вимогам п. 2 ч. 1 та ч. 4 ст. 280 КПК України.

Викладення у такій формі рішення про зупинення досудового розслідування не суперечить зазначеним вимогам.

Системний аналіз постанови слідчого від 03 березня 2021 року, а також наступні процесуальні дії, свідчать про те, що з 03 березня 2021 року слідчий фактично зупинив досудове розслідування, у зв`язку із розшуком підозрюваного, а тому строк з цього дня до дня наступного його відновлення на підставі ч.5 ст. 219 КПК України, не включається до строку досудового розслідування.

Апеляційний суд зазначає, що окремий недолік постанови слідчого не свідчить про відсутність фактичного рішення про зупинення досудового розслідування.

У рішенні в справі «Сутяжник проти Росії» (N 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 30 липня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4