Справа №577/1317/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/413/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 27.03.2018 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він наголошував на суворому покаранні та просив його пом`якшити шляхом застосування відносно нього ст. 69 КК України. В обґрунтування вимогам скарги обвинувачений зазначав слабкий стан здоров я. (а.с. 200).

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення покаранням за вироком суду від 27.03.2018 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі покарання призначеного за цим вироком суду, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В строк остаточного покарання ОСОБА_7 зараховано покарання частково відбуте за попереднім вироком, а саме час знаходження в місцях позбавлення волі з 27.03.2018 року по 24.06.2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 715 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Також ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07.07.2021 року було виправлено описку у вказаному вироку, зокрема в його резолютивній частині та зазначено, що в строк остаточного покарання ОСОБА_7 слід зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком, а саме час знаходження в місцях позбавлення волі з 27.03.2018 року по 25.05.2018 року та з 08.10.2020 року по 24.06.2021 року.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема прокурор та захисник апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 13.01.2018 року близько 12.20 год біля паркану на території промислової зони Державної установи Конотопський виправний центр (№130) по вул. Батуринській, 2 м. Конотопа обвинувачений ОСОБА_7 , підібравши пакунок із шприцом, незаконно придбав 0,266 г. наркотичного засобу опію ацетильованого та став незаконно зберігати при собі без мети збуту. Цього ж дня, підсудного було зупинено молодшим інспектором ДУ Конотопський виправний центр (№130) ОСОБА_8 та з 13.10 год по 13.25 год. у приміщенні оперативної частини виявлено і вилучено вказаний пакунок із шприцом з наркотичним засобом опієм ацетильованим масою 0,266 г.

Про дату, час і місце апеляційного розгляду справи учасники повідомлені. Обвинувачений та захисник подали заяви про слухання справ у їх відсутність, тому керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, враховуючи вимоги апеляційної скарги, де питання про погіршення становища обвинуваченого не ставиться, колегія суддів вважає за можливе слухання справи провести без участі обвинуваченого і захисника.

Тому, заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без міни, перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, встановлених місцевим судом обставин, викладених у вироку, обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, з яким він не погоджувався, вважав суворим і просив його пом`якшити, застосувавши ст. 69 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочинів, обставину, що пом`якшує покарання позитивна характеристика з місця проживання, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, і дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Також, суд правильно звернув увагу і на те, що ОСОБА_7 27.03.2018 року засуджений Конотопським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч.1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, а тому враховуючи те, що після ухвалення вироку, ОСОБА_7 визнаний винним ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд обґрунтовано призначив йому покарання з урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів шляхом поглинення покаранням за вироком суду від 27.03.2018 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі покарання призначеного за цим вироком суду у виді 2 років позбавлення волі.

При цьому, ОСОБА_7 у строк покарання зараховано покарання частково відбуте за попереднім вироком.

Водночас, обвинувачений вважав, що таке покарання суворе та існують підстави у застосуванні ст. 69 КК України, з чим колегія суддів погодитись не може.

Так, частиною першою статті 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частиніцього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тлумачення цієї норми свідчить, що така надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Повертаючись до положень ст. 69 КК України, колегія суддів звертає увагу обвинуваченого на те, що призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції встановлено лише одну обставину яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 позитивна характеристика за місцем проживання.

При цьому, свою вину обвинувачений не визнавав, слідству не сприяв, не каявся, не жалкував про вчинене, а виходячи з того, що він систематично, четвертий раз, притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, колегія суддів розцінює як вперте не бажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставив вимоги застосувати до нього положення ст. 69 КК України, оскільки стан здоров`я його погіршився, що колегія суддів не може визнати підставою для задоволення вимог скарги обвинуваченого, оскільки доказів про неможливість відбування покарання обвинуваченим в умовах ізоляції від суспільства через стан здоров`я матеріали справи не містять, а стан здоров`я ОСОБА_7 безпосередньо пов`язаний з веденням ним попереднього способу життя, зокрема вживання наркотичних засобів.

Істотних порушень судом вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2021 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4