Справа № 375/799/21
Провадження № 1-кп/375/66/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року смт.Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001520, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2021 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашки Рокитнянського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не депутата, перебуваючого на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин проти власності при наступних обставинах:

Так, 21.06.2021 близько 22 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Особою 1 та Особою 2 (матеріали кримінального провадження відносно яких виділено в окреме провадження) перебував поряд з магазином "Ромашкіно", що розташований по вул. 8-го Березня у с. Ромашки Білоцерківського району Київської області. Він згадав, що на подвір`ї, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 зберігається автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , вартістю 42390 гривень, який належить його дядькові ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння зазначеним автомобілем для подальшого використання у власних цілях.

Про свої злочинні наміри він повідомив ОСОБА_5 , Особу 1, ОСОБА_6 та Особу 2 і запропонував їм викрасти автомобіль разом. На пропозицію ОСОБА_4 . Особа 1 та Особа 2 дали свою згоду, вступивши таким чином у попередню змову.

З метою реалізації свого злочинного задуму, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 разом з Особою 2 пішли до подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , щоб перевірити чи є ключі від автомобіля. Після цього, близько 22 годин 50 хвилин ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Особа 1, ОСОБА_6 та Особа 2 знову зустрілись на перехресті вулиць Виноградова та Жовтнева у с. Ромашки Білоцерківського району Київської області. ОСОБА_4 повідомив, що його дядько ще не спить і двері його автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 не зачинені, але ключі від замка запалювання відсутні, тому доведеться заводити автомобіль зламавши замок запалювання та замикаючи контакти на замку запалювання за допомогою додаткових електричних проводів. Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та Особою 1. поїхали до місця проживання ОСОБА_5 , де взяли шматок електричного дроту і близько 23 години 10 хвилин знову зустрілися на перехресті вулиць Набережна та Жовтнева у с. Ромашки Білоцерківського району Київської області.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного задуму, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно від оточуючих ОСОБА_4 разом із Особою 1 та Особою 2 близько 23 години 30 хвилин переконалися, що потерпілий ОСОБА_4 спить, оскільки у будинку світло не світилося, зайшли на територію подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 через частину паркану де повинні були стояти ворота, але на той момент вони були відсутні. Відчинивши двері автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , приклавши силу, провернув рульове колесо автомобіля та зламав запираючий рульовий пристрій в середині рульової колонки. Після цього за кермо сів Особа 2, а ОСОБА_4 та Особа 1 почали штовхати автомобіль, таким чином вони викотили автомобіль з подвір`я на вулицю Набережна с. Ромашки Білоцерківського арйону Київської області та покотили його у напрямку перехрестя вулиц Набережна та Жовтнева в с. Ромашки Білоцерківського району Київської області.

Після цього, за допомогою раніше заготовленого металевого дроту, запустили двигун автомобіля та всі разом, а саме: ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , Особою 1, ОСОБА_6 та Особою 2 поїхали кататись по території с. Ромашки Білоцерківського району Київської області.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 42390 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

На підтвердження встановлених обставин справи свідчать наступні докази, які судом були дослідженні та взяті до уваги.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після оголошення обвинувального акту, визнав обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та визнав свою винуватість у його вчиненні. Наявні в справі докази не оспорює, не вбачає потреби у допиті свідків і дослідженні письмових доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 він не має, викрадений автомобіль йому повернено у справному стані.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив застосувати спрощений порядок дослідження доказів, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши характеризуючі матеріали на обвинуваченого.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та потерпілий вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Судом застосовано наступний порядок дослідження доказів, а саме допитати потерпілого, обвинуваченого та дослідити характеризуючі матеріали на останнього, а також інші документи щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав пояснення щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, наголосивши, що увійти до його подвір`я можна вільно, оскільки у нього відсутні ворота. Коли викрадали автомобіль він не чув, оскільки на вулиці ніякого шуму не було. Зникнення автомобіля він помітив тільки тоді, коли вийшов на подвір`я десь близько 24 години та зразу розпочав його розшукувати. Зазначив, що на даний час викрадений у нього автомобіль повернений йому у справному стані. Претензій до обвинуваченого він не має.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення що і в обвинувальному акті. Зазначив дату, час, місце вчинення кримінального правопорушення, підтвердив обсяг викраденого майна та обставини вчинення злочину. Також зазначив, що наміру завдавати матеріальних збитків потерпілому не мав та автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернено потерпілому у справному стані. Вказаний злочин вчинив у зв`язку зі своєю юридичною необізнаністю в силу юного віку. У скоєному розкаюється та перед потерпілим вибачився. Крім того зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилася дитина, яку ще не зареєстрували, а тому він не має змоги надати суду підтверджуючі документи.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Під час судових дебатів прокурор ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини 2 статті 289 КК України терміном 5 (п`ять) років, без конфіскації майна та відповідно до вимог статті 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 погодився з позицією прокурора щодо міри покарання обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_4 з позицією прокурора щодо призначення йому покарання також погодився.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним поза розумним сумнівом, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 2 статті 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Суд розглянув обвинувальний акт в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до статті 337 КПК України. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог статті 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з його слів на утриманні має малолітню дитину та її непрацюючу матір, офіційно не працює, але проживає за рахунок того, що працює на будівництві, а саме займається укладенням тротуарної плитки, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, є особою молодого віку та вчинив злочин вперше. Крім того, суд також враховує повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття у вчиненому.

Обставинами, відповідно вимог статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, відповідно до вимог статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 :

покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини 2 статті 289 КК України без конфіскації майна із застосуванням статтей 75, 76 КК України. Не застосування такого додаткового виду покарання, як конфіскація майна судом обґрунтовується наступним. Зокрема, суд бере до уваги, що обвинувачений усунув заподіяну шкоду, шляхом повернення викраденого майна та позицію потерпілого, який не заявив цивільний позов у кримінальному провадженні, що вказує про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статтей 75, 76 КК України, оскільки обвинувачений провину свою визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку зі своєю юридичною необізнаністю в силу юного віку, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина та її непрацююча мати, бажає нести кримінальну відповідальність за вчинене. Крім цього, суд враховує, що матеріальна шкода, яка завдана неправомірними діями обвинуваченого потерпілому, відшкодована шляхом повернення викраденого майна, потерпілий не має до обвинуваченого претензій майнового характеру.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів та дасть можливість останньому переосмислити власну поведінку та зробити належні висновки.

Кримінальним правопорушенням (злочином) потерпілому ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди на суму 42390 гривень, яка відшкодована обвинуваченим під час досудового слідства шляхом повернення викраденого майна, а саме автомобіля марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При вирішенні питання щодо речових доказів суд враховує, що автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід на час розгляду справи не обраний.

Керуючись ст.ст. 100, 349,368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 289 КК України та призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктами 2 частини 3 статті 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок проголошено 02 вересня 2021 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА