ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2947/21 Справа № 175/3830/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року було обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 листопада 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень,є доведеними.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - особисте зобов`язання або домашній арешт.
Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що суд першої інстанції в ухвалі не обгрунтував наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з посиланням саме на докази, які б підтверджували наявність таких ризиків.
Апелянт зазначила, що жодний ризик у клопотанні про обрання тримання під вартою прокурором не доведений.
Захисник зазначила, що обвинувачений мав належну процесуальну поведінку, добровільно з`являвся на кожне судове засідання, у разі неявки надав довідку з лікарні, про те, що перебував на стаціонарному лікуванні, а також вказує, що вину ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не встановлено.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,яке є тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_8 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, що унеможливіть виконання вироку суду в разі визнання його винуватим, а також може незаконно впливати на свідків та потерпілу, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено,тому ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувачений, може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення по справі, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4