Провадження № 11-сс/824/5832/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали слідчого судді, до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.10.2020.

24 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що оскільки, ОСОБА_5 був повідомлений про час та місце розгляду скарги належним чином, проте, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відтак, вимоги скарги на даний час не підтримує.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року та передати матеріали провадження до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначає, що він не отримував судову повістку про виклик до суду, та ніяким іншим чином про розгляд скарги його повідомлено не було, а отже він не був повідомлений належним чином. Крім цього, слідчим суддею не було з`ясовано поважність причин неявки та в порушення вимог ч.3 ст.306 КПК України не було вжито будь яких заходів для відкладення судового засідання та повторного виклику.

Також зазначає, що його було позбавлено можливості брати участь у судовому засіданні, а також порушені його права на доступ до правосуддя. Відтак, посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про те, що заявник був повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду його скарги, свого підтвердження не знайшли.

Апелянт звертає увагу суду на те, що розгляд скарги по суті слідчим суддею фактично не проводився, рішення по суті заявлених вимог не приймалось, слідчий суддя без дослідження будь яких доказів та у зв`язку з неявкою в судове засідання заявника зробив висновки про необхідність відмови у задоволенні його скарги, що є порушенням КПК України.

Крім того, 08 листопада 2021 року ОСОБА_5 надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Як прямо передбачено, положеннями ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється не лише за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, а й згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.

Це означає, що навіть за відсутності особи, яка подала скаргу, чи її захисника, судове рішення за наслідками розгляду відповідної скарги, за своїм змістом, повинно відповідати вимогам, передбаченим ст.370 КПК України, а саме бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Цією ж нормою закону передбачено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене судом, у даному випадку слідчим суддею, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом (слідчим суддею) відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Крім того, виходячи із системного аналізу норм ст.ст. 306-307 КПК України, рішення про відмову в задоволенні скарги повинно стосуватися суті вимог скарги, а неявка особи, що подала скаргу, не є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України (ст. 55 ч. 2, ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 7, ст. 9 ч. 6, ст.24 КПК України).

Також, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" п. 36).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відмовивши у задоволенні скарги у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_5 , слідчий суддя позбавив його права на судовий захист, не дослідив належним чином доводи скарги, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, а тому ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, тобто не відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки доводи скарги по суті фактично не були предметом розгляду слідчого судді, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід призначити новий розгляд скарги слідчим суддею у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення скасувати.

Матеріали провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 306, 307 КПК України.

Судді ________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3