Справа № 305/188/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/540/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю: прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2020 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

за ч.1 ст.263 КК України на п`ять років позбавлення волі;

за ст.348 КК України на одинадцять років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 покарання у виді одинадцяти років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.04.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 22.11.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року №838-VIIІ, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 22.11.2016 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 у невстановлений слідством день, час та спосіб придбав автомат АКМС калібру 7,62 мм та 47 патронів калібру 7,62 мм, після чого з метою незаконного поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, не маючи передбаченого законом дозволу на їх носіння та зберігання, незаконно перемістив їх при собі до приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 за місцем свого постійного проживання та реєстрації, де в подальшому умисно та протиправно їх зберігав до 22.11.2016.

Крім того, ввечері 22.11.2016 обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на вулиці Л.Українки в с. Видричка Рахівського району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з метою незаконного поводження зі зброєю, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, незаконно носив при собі автомат АКМС та 24 патрони, які в подальшому того ж дня у нього вилучено працівниками поліції навпроти будинку №82, а інші 23 патрони вилучені 23.11.2016 працівниками поліції в ході проведеного огляду житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно висновків експертизи, вилучений у ОСОБА_7 автомат є бойовою автоматичною нарізною вогнепальною зброєю моделі «АКМС» калібру 7,62x36 мм, з серійним номером на затворі та на газовій рамі з газовим поршнем « НОМЕР_1 », виготовлений у промисловий спосіб, придатний для стрільби, а вилучені патрони є бойовими припасами, патронами військового взірця калібру 7,62 мм, які призначені для стрільби із самозарядного карабіна СКС», автоматів «АК», «АКМ», «АКМС», ручних кулеметів «РПК», «РГГКС», модифікацій та іншої зброї відповідного калібру, виготовлені у промисловий спосіб та придатні для стрільби.

Того ж дня, 22.11.2016 о 22 год. 40 хв., знаходячись біля будинку №82 по вул. Лесі Українки в с.Видричка Рахівського району, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при спробі затримання його працівниками поліції, умисно, з метою посягання на життя працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправність свого діяння та усвідомлюючи, що особи, які намагались його затримати є працівниками правоохоронного органу і перебувають при виконанні своїх службових обов`язків, здійснив з автомата АКМС калібру 7,62 мм не менше десяти пострілів автоматними чергами у напрямку працівників поліції, внаслідок чого заподіяв оперуповноваженому ВКП Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанту поліції ОСОБА_10 , який відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу та який був у форменому одязі і виконуючи свої службові обов`язки, перебував у складі слідчо-оперативної групи Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, яка здійснювала виїзд у с. Видричка Рахівського району за фактом анонімного повідомлення про те, що в с. Видричка Рахівського району місцевий мешканець на прізвисько « ОСОБА_11 » переміщується по вказаному населеному пункту із вогнепальною зброєю, тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення лівої кисті, відкритих оскольчатих переломів 1, 2, 3, 4, 5 п`ясних кісток лівої кисті з дефектом другої і третьої п`ястних кісток, пошкодження сухожиль розгиначів. В подальшому, працівниками поліції ОСОБА_7 було знешкоджено та затримано із застосуванням відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» заходів фізичного впливу та кайданків.

В апеляційному порядку даний вирок оскаржили захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати та кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що ОСОБА_7 жодного правопорушення не вчиняв і суд першої інстанції засудив його безпідставно. Висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, вимогам закону. Вважає, що суд першої інстанції неправомірно поклав в основу вироку докази, які сторона захисту просила визнати неналежними та недопустимими. Суд першої інстанції у вироку суду лише формально зазначив докази, при цьому не надав жодної їхньої оцінки, вирок суду не містить належного формулювання обвинувачення, що порушує право обвинуваченого на належний захист. Крім цього, захисник зазначає, що покази свідків, працівників поліції, які є співпрацівниками потерпілого, є неналежними доказами, оскільки останні є зацікавленими особами, надали суперечливі покази, більше того досудове розслідування проводилося слідчими, які працювали разом з потерпілим в одному відділі поліції. Вважає неправильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ст. 348 КК України.

Звертає увагу, що не може залишитись без уваги застосування до обвинуваченого працівниками поліції фізичного насильства. Суд першої інстанції не з`ясував яким чином предмет ззовні схожий на автомат опинився в автомобілі, що знаходився на проїжджій дороги напроти будинку, де його було виявлено та вилучено. Захисник звертає увагу, що до слідчого судді не звертались з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду 23.11.2016р. Також, працівниками поліції незаконно проникли до домоволодіння ОСОБА_7 без згоди власника. Згоду на проведення огляду приміщення та автомобіля ніхто не давав. При цьому, один з протоколів огляду містить певні виправлення в даті його складання, що є неприпустимим. Огляди проведено без здійснення відеозапису. Вказана слідча дія була проведена без ухвали слідчого судді. В матеріалах справи відсутні відомості і щодо звернення до слідчого судді навіть після проведення огляду.

Захисник вказує, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про доручення органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за обов`язковою участю захисника. Крім цього, захисник вказує, що 22.07.2020 року прокурору в кримінальному провадженні було заявлено відвід, який судом не було вирішено Також судом першої інстанції не роз`яснювалося право на заявлення відводів. Захисник звертає увагу, що суд у вироку покликався на показання свідка ОСОБА_12 , проте прокурор 18.11.2020р. від допиту даного свідка відмовився і такий свідок не допитувався.

Крім цього, захисник вказує, що стороною обвинувачення не доведено того факту, що ОСОБА_7 мав умисел на заподіяння смерті працівника поліції, оскільки останні не були у форменному одязі та не міг знати що такі є працівниками правоохоронного органу. Оскаржуваний вирок не містить належне формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 263 та ст. 348 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить вирок суду скасувати, при цьому обвинувачений зазначає, що працівниками поліції щодо нього були застосовані заборонені методи досудового розслідування, зокрема побиття, тортури, введення йому в організм проти його волі наркотичних та психотропних речовин, вказує на ряд слідчих та процесуальних дій, які були проведені без його участі або проти його волі. Крім цього, обвинувачений зазначає, що докази в справі є сфабрикованим, оскільки в нього є тривалі неприязні та конфлікті відносини з працівниками поліції, які довгий час в нього вимагали грошові кошти. Також обвинувачений вказує, що судом не дано жодної оцінки про те, що в день коли мала місце подія його житло було розстріляне невідомими особами, на його переконання, за вказівкою працівників поліції. Зазначає, що прокурор також є зацікавленою особою у цій справі.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді п`яти років позбавлення, за ст.348 КК України - у виді чотирнадцяти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.04.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді п`ятднадцяти років позбавлення волі.

На підтримання своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено занадто м`яке покарання, оскільки інкриміновані злочини ОСОБА_7 вчинив під час іспитового строку, зокрема відносно працівника правоохоронного органу, вину у скоєному не визнав, не розкаявся, матеріальну шкоду не відшкодував, посередньо характеризується.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор заперечив апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, як необґрунтовані, та підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення і просив таку задоволити.

Захисник підтримав апеляційні скарги, подані в інтересах обвинуваченого, з наведених у них мотивів, та просив такі задоволити, а також заперечив апеляційну скаргу прокурора з огляду на її безпідставність.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не підкоряючись розпорядженням головуючого грубо порушував порядок у залі судового засідання (вимагав замінити йому захисника, на що колегія йому відмовила, визнавши його вимоги зловживанням права на захист з метою затягування розгляду справи, оскільки за вироком для ОСОБА_7 за ч.5 ст.72 КК України один день попереднього ув`язнення зараховується за два дні позбавлення волі та позаяк у цій справі у ОСОБА_7 вже сьомий за рахунком захисник за призначенням), та після попередження, у відповідності до вимог ч.1 ст.330 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 був видалений за ухвалою суду із зали засідання на час апеляційного розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, пояснення прокурора та захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

На переконання колегії суддів, місцевий суд вірно встановив фактичні обставини кримінального провадження, навівши такі у вироку, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, за викладених у вироку суду обставин, суд першої інстанції обґрунтував, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 22.11.2016р., перебуваючи на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи, від оперативного чергового Рахівського райвідділу поліції надійшло повідомлення про те, що по селу Видричка ходить особа на прізвисько « ОСОБА_11 » і погрожує мешканцям села зброєю. Вказав, що разом з начальником карного розшуку ОСОБА_13 на власному автомобілі останнього та поліцейськими групи швидкого реагування ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , слідчим ОСОБА_12 на службовому поліцейському автомобілі приїхали у с. Видричка і стали розшукувати ОСОБА_16 , якого особисто знав ОСОБА_13 . Потерпілий зазначив, що окрім ОСОБА_13 , усі працівники були одягнені у формений поліцейський одяг. Зазначив, що через деякий час пошуків, патрульні поліцейські повідомили, що побачили ОСОБА_16 , який, помітивши їх забіг за паркан. ОСОБА_13 під`їхав до будинку обвинуваченого і окликнув його по імені, на що ОСОБА_17 назвав ОСОБА_18 по імені, впізнавши останнього. Ствердив, що у руках обвинуваченого був автомат, завернутий в ковдру, він кричав на адресу поліцейських нецензурні слова, погрожував фізичною розправою. Коли потерпілий виходив з машини ОСОБА_13 , то почув автоматні постріли і отримав поранення лівої кисті. Потерпілий пояснив, що втрачаючи свідомість, побачив, як ОСОБА_13 повалив ОСОБА_16 на землю;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 22.11.2016р. йому, начальнику карного розшуку Рахівського відділу поліції, від оперативного чергового надійшло повідомлення про те, що по селу Видричка ходить особа на прізвисько « ОСОБА_11 » і погрожує мешканцям села зброєю. Разом із слідчо-оперативною групою, працівники якої були одягнуті у поліцейську форму, на службовому автомобілі райвідділу поліції та своєму власному автомобілі прибули в с. Видричка і стали розшукувати ОСОБА_19 . Згодом патрульні поліцейські, що їздили по селу на поліцейському автомобілі, помітили обвинуваченого і повідомили йому про це. Свідок зазначив, що під`їхавши до будинку ОСОБА_17 , вийшов із свого автомобіля і підійшов до обвинуваченого, якого назвав по імені, на що ОСОБА_17 впізнав його, назвавши його по імені, і став висловлюватися нецензурними словами на адресу поліцейських. Свідок пояснив, що коли він відчув на своєму животі дуло автомата, який був завернутий у ковдру, то своєю рукою відвів автомат від себе і в цей час пролунали автоматні постріли. Тоді, для знешкодження, підбив ногою ОСОБА_7 і своїм тілом прижав його до землі, після чого відкинув від обвинуваченого автомат;
-показаннями свідка ОСОБА_15 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 22.11.2016р. разом з ОСОБА_14 перебував на чергуванні у складі слідчо-оперативної групи Рахівського відділу поліції. Отримавши анонімне повідомлення про те, що по селу Видричка ходить особа на прізвисько « ОСОБА_11 » зі зброєю, на службовому автомобілі, обладнаному мигалкою, маркуванням «Поліція» по боках автомобіля, номерними знаками, синього кольору, у форменому одязі приїхали в зазначене село. Разом із слідчо-оперативною групою на власному автомобілі поїхав у с. Видричка і начальник карного розшуку ОСОБА_13 . Зазначив, що за місцем проживання ОСОБА_7 не виявили і за завданням ОСОБА_13 стали його розшукувати по селу. Повертаючись до м. Рахів, ними було помічено обвинуваченого, який ховався за парканом, про що було повідомлено ОСОБА_13 , який на своєму автомобілі перший прибув до будинку ОСОБА_7 , а свідок з ОСОБА_14 слідчим ОСОБА_12 на службовому автомобілі під`їхали за ним. Свідок вказав, що ОСОБА_7 вийшов із сусіднього дворогосподарства, тримаючи у руках предмет замотаний у ковдру. Ствердив, що цей предмет обвинувачений приставив до живота ОСОБА_13 і після того почалася автоматична стрільба. ОСОБА_13 повалив ОСОБА_7 на землю і прижав його своїм тілом. Свідок зазначив, що обвинувачений при цьому висловлювався на адресу працівників поліції нецензурними словами, погрожуючи фізичною розправою. Внаслідок пострілів ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_10 , що виходив з автомобіля ОСОБА_13 отримав вогнепальне поранення і був відправлений у лікарню, а обвинувачений із застосуванням фізичної сили та кайданок був затриманий на місці скоєння правопорушення і доставлений у райвідділ поліції;
-показаннями свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні місцевого суду пояснив, що 22.11.2016р. перебував на чергуванні і приблизно о 19 годині було отримано повідомлення, що в с.Видричка, особа на прізвисько « ОСОБА_11 » ходить зі зброєю. На місце події виїхав також начальник карного розшуку ОСОБА_13 , оскільки особисто був знайомий з особою на прізвисько « ОСОБА_11 ». Зазначив, що у подальшому ОСОБА_17 було виявлено біля місця його проживання. На місці події ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_13 оскільки назвав його по імені «Едік». Свідок ствердив, що ОСОБА_17 тримав у руках предмет замотаний у ганчірку, як з`ясувалося це був автомат, яким останній здійснив постріли по автомобілю ОСОБА_13 . Зазначив, що коли почув постріли, то підбіг до місця події і побачив, що ОСОБА_17 лежить на землі, на нього навалився ОСОБА_13 . Вказав, що обвинувачений вів себе агресивно, виражався нецензурними словами та погрожував працівникам поліції фізичною розправою. Пострілами, що здійснив ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено вогнепальне поранення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги вищенаведені показання потерпілого і свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та обґрунтував ними своє рішення, оскільки вказані особи безпосередньо були присутні при вчиненні обвинуваченим інкримінованих дій, показання цих осіб є логічними і послідовними, наведені показання у повній мірі узгоджуються між собою та з іншими належними та допустимими доказами, а саме:

-даними протоколу оглядів місця події від 22.11.2016р. з ілюстрованими таблицями: автодороги біля будинку №82 по вул. Лесі Українки в с. Видричка та розташованого на ній автомобіля належного ОСОБА_13 марки «SsangYong» д.н.з. НОМЕР_2 , у ході яких були вилучені матерчаті рукавиці, гільзи до нарізної зброї, магазини до нарізної зброї, зафіксовані вхідні та вихідні кульові отвори на дверках, сидіннях вказаного автомобіля, плями червоно-бурого кольору схожі на кров, автомат АКМС без магазина, деформований сердечник кулі ( т.5, а.с.31-57);
-даними протоколу огляду місця події від 23.11.2016р., проведеного у помешканні ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , в ході якого з тумбочки, що знаходилася у спальній кімнаті виявлено та вилучено патрони калібру 7,62мм (т.5, а.с.62-76);
-даними протоколів слідчого експерименту від 10.01.2017р. із відеозаписами цих слідчих дій за участі свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_21 , проведених 10.01.2017р. на місці події по вул. Л.Українки, 82 в с. Видричка Рахівського району, згідно яких вказані особи на місці події розказали та показали, як відбувались події за участю обвинуваченого ОСОБА_7 (т.5, а.с. 82-101);
-даними висновку судово-балістичної експертизи №1/420 від 25.11.2016р., згідно якої 24 патрони 7,62 мм калібру є боєприпасами, патронами військового взірця калібру 7,62х39мм, які призначені для стрільби із самозарядного карабіна (СКС), автоматів (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів (РПК, РПКС), їх модифікацій та іншої зброї відповідного калібру (т.5, а.с. 123-129);
-даними висновку судово-балістичної експертизи №1/421 від 25.11.2016р., згідно якого вилучений в ході огляду місця події напроти будинку АДРЕСА_1 предмет, схожий на автомат АКСУ є бойовою, автоматичною, нарізною вогнепальною зброєю моделі «АКМС» з серійним номером на затворі та газовій рамі з газовим поршнем « НОМЕР_3 » (т.5, а.с. 132-143);
-даними висновку судово-балістичної експертизи №1/468 від 19.01.2017р., згідно якого досліджуваний магазин можливо використовувати з автомата марки «АКМС» калібру 7,62x39мм, з серійним номером на затворі та на газовій рамі з газовим поршнем « НОМЕР_3 », десять досліджуваних предметів є гільзами до патронів центрального бою калібру 7,62x39мм виготовлені промисловим способом, які є складовими частинами до боєприпасів, та не придатні до пострілів. Гільзи від патронів калібру 7,62x39мм призначені для використання із самозарядного карабіна (СКС), автоматів (АК, АКМ, АКМС), ручних кулеметів (РПК, РПКС), їх модифікацій та іншої зброї відповідного калібру. Один предмет є сердечником до кулі патрону центрального бою калібру 7,62x39мм військового зразка (т.5, а.с. 147-162);
-даними протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 23.11.2020р. та висновку експерта № 2406 від 28.11.2016р., згідно яких ОСОБА_7 23.11.2020р. о 02 год. 00 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.5, а.с. 102, 103-105);
-даними висновку судово-медичної експертизи № 417, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення лівої кисті руки з відкритими переломами 1,2,3,4,5 пястних кісток лівої кисті зі зміщенням та пошкодженням сухожилків розгиначів пальців, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня. Дані ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення яким могла бути куля та вкладаються у строк події, що мала місце 22.11.2016р. (т.5, а.с. 107-120);
-оглянутими у судовому засіданні місцевого суду в якості речових доказів: автомата «АКМС» з серійним номером на затворі та газовій рамі з газовим поршнем « НОМЕР_3 », магазина до автомата «АКМС», патронів 7,62x39 в кількості 6 штук, патронів 7,62x39 в кількості 16 штук, 10 гільз від патронів, двох оболонок від кулі, контейнера для транспортування дробу, матерчатого покривала з пошкодженнями тканини, матерчатих рукавиць.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сукупність цих доказів повністю підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки вони не викликають сумнівів у своїй правдивості та є належними і допустимими.
На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які судом першої інстанції встановлені повно, та підтверджуються вищенаведеними доказами у своїй сукупності.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наведені у вироку показання свідка ОСОБА_12 не слід враховувати як доказ винуватості ОСОБА_7 , оскільки, як встановлено колегією суддів, даний свідок у судовому засіданні суду першої інстанції безпосередньо показань не давав. Згідно стенограми журналу судового засідання від 18.11.2020р. (а.с. 193, т. 5) та звукозапису цього ж судового засідання, прокурор фактично відмовився від проведення допиту вказаного свідка у судовому засіданні та запропонував перейти до дослідження письмових доказів у справі.
Однак, не врахування наведених у вироку показань свідка ОСОБА_12 жодним чином не впливає на доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки наведені вище докази у своїй сукупності повністю доводять факт вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України, за встановлених місцевим судом обставин.
Доводи сторони захисту про те, що протоколи оглядів місця події, проведених у даному кримінальному провадженні, є недопустимими доказами, були предметом розгляду місцевого суду в контексті поданого стороною захисту клопотання. Суд першої інстанції встановив, що вказані слідчі дії було проведено із дотриманням вимог КПК України. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

При розгляді справи апеляційним судом не знайшли свого підтвердження апеляційні доводи сторони захисту про те, що на досудовому розслідуванні до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовувались недозволені методи слідства, зокрема фізичне насильство.
Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що за заявою ОСОБА_7 щодо неправомірних дій працівників Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області було внесено 10.02.2017р. відомості до ЄРДР за № 0000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Проте, постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_22 від 31.05.2017р. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю у діях працівників Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України (т.5, а.с.179-180).
Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.384 КК України є хибною, оскільки ніхто із осіб не були одягнуті у поліцейському форменому одязі, а відтак ОСОБА_7 не було відомо, що дані особи являються працівниками поліції, колегія суддів враховує наступне.
Так, в ході судового провадження було встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 є працівниками Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області і перебували при виконанні службових обов`язків та за повідомленням чергового виїхали у с.Видричка Рахівського району для пошуку особи на прізвисько « ОСОБА_11 », який, згідно отриманого повідомлення, ходив по селу із зброєю та погрожував мешканцям села. У судовому засіданні місцевого суду потерпілий ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 ствердили, що приїхали у с. Видричка на службовому автомобілі райвідділу поліції та власному автомобілі ОСОБА_13 , а також зазначили, що усі вони, окрім ОСОБА_13 , були одягнуті у поліцейську форму. Крім цього, вказані особи ствердили, що ОСОБА_13 був знайомий із ОСОБА_7 , і останній впізнав ОСОБА_13 , назвавши його по імені, коли вони розшукали обвинуваченого, який від них переховувався.
Наведені обставини підтверджують те, що обвинувачений ОСОБА_7 , переховуючись із зброєю, ідентифікував вказаних осіб, як працівників поліції, та усвідомлював, що особи, які намагались його затримати є працівниками правоохоронного органу та перебувають при виконанні своїх службових обов`язків.

Вирішуючи питання про наявність умислу у ОСОБА_7 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, колегія суддів враховує сукупність всіх обставин вчиненого діяння, спосіб вчинення злочину та його знаряддя, зокрема здійснення обвинуваченим з автомата АКМС калібру 7,62 мм не менше десяти пострілів автоматними чергами у напрямку працівників поліції, внаслідок чого одному із працівників поліції ОСОБА_10 було заподіяно середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також динамічність дій ОСОБА_23 , його агресивна поведінка під час вчинення злочину, що у цьому конкретному випадку дають підстави зробити висновок про спрямованість умислу ОСОБА_7 саме на посягання на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відтак, колегія суддів вважає, що місцевим судом обставини кримінального провадження встановлено повно, висновки суду, викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю наведених у вироку доказів.

Судове провадження у суді першої інстанції проведено із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та дотриманням процесуальних прав учасників судового провадження. Колегією суддів не встановлено обставин порушення процесуальних прав обвинуваченого, зокрема права на захист.

На переконання колегії суддів оскаржуваний вирок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Щодо апеляційних доводів прокурора про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів враховує наступне.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за інкриміновані йому кримінальні правопорушення відповідає вимогам закону. Так, при обранні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, новий злочин вчинив під час іспитового строку, посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також наявність обставин, які обтяжують покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
При цьому, суд першої інстанції врахувавши наявність у ОСОБА_7 невідбутої частини покарання за попереднім вироком, обґрунтованого визначив йому остаточне покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є справедливим, і таке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав погодитись з апеляційними доводами прокурора про те, що призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим через м`якість.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування оскаржуваного вироку суду, а отже такі визнаються судом апеляційної інстанції необґрунтованими та до задоволення не підлягають.
Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: