Справа № 168/509/21
Провадження № 1-кп/168/85/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Стара Вижівка Волинської області клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000073 від 17.04.2021 р., про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з повною загальною освітою, не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному будівництві споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, а саме в тому, що вона літом 2016 року (точна дата досудовим розслідування не встановлена), діючи всупереч вимогам ст.ст. 116-126 ЗК України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, з метою покращення своїх побутових умов, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, знаючи про те, що поблизу житлового будинку, розташованого АДРЕСА_2 є вільне місце для будівництва приміщення гаражу, маючи умисел на самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки, шляхом будівництва на ній приміщення гаражу, реалізовуючи свій злочинний намір діючи умисно, всупереч встановленому законом порядку, без одержання будь-яких документів, які б посвідчували право власності чи право користування земельною ділянкою, в порушення вимог п.5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою Кабінету міністрів України №209 від 04.03.1997 р., яким визначається, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередач у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстань 2 м. - до 1 кВ та 10 м. - до 20 кВ, а також всупереч вимог ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме без одержання містобудівних умов та обмежень, самостійно та з використанням приналежних їй будівельних матеріалів, на земельній ділянці орієнтовною площею 0,0024 га, що належить Дубечненській територіальній громаді, на землях запасу сільськогосподарського призначення, в охоронній зоні електричної повітряної лінії № 57-01, 10 кВ, в прогонах опор № 53-54, вчинила самовільне будівництво капітальної споруди, а саме приміщення гаражу.
Згідно з актом обстеження земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.07.2021 р. №351-ДК/120/АО/10/01-21 та актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 28.07.2021 р. №351-ДК/333/АП/09/01-21, на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, в охоронній зоні електричної повітряної лінії № 10 кВ Л57-01 в прогоні опор № 53-54, яка знаходиться в межах населеного пункту АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 побудовано господарчу споруду (гараж) на орієнтовній площі 0,0024 га.
Таким чином, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 влітку 2016 р., в порушення вимог ст.ст. 78, 93, 116, 123-125, ч.1 ст. 211 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», що регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу Дубечненської сільської ради та державної реєстрації набуття необхідних та достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею, із корисливих мотивів, спрямованих на протиправне використання землі у своїх потребах, шляхом організації виконання робіт найманими особами щодо будівництва гаража на самовільно зайнятій ділянці, самовільно зайняла земельну ділянку загальною площею 0,0024 га на землях сільськогосподарського призначення в охоронній зоні повітряних ліній електропередач напругою 10 кВ площею 0,0024 га.
У судовому засіданні обвинувачена звернулась до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.197-1 КК України оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення, сплили строки притягнення до кримінальної відповідальності та просить закрити кримінальне провадження відносно неї.
У судовому засіданні прокурор не заперечив проти задоволення клопотання.
Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що вказане клопотання обвинуваченої підлягає до задоволення з наступних підстав.
Ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Ч.1 ст.285 КПК України визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Санкція ч.4 ст.197-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від одного до трьох років.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років для нетяжких злочинів, у яких покарання перевищує два роки позбавлення волі.
З обвинувального акту встановлено, що з моменту вчинення інкримінованого злочину, тобто з літа 2016 року, минуло більше п`яти років.
На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано даних про ухилення обвинуваченої від слідства, вчинення нею нових злочинів середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину, а так само і відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого обвинуваченою злочину.
Після роз`яснення судом обвинуваченій підстав, наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, остання підтримала клопотання і наполягає на її звільненні від кримінальної відповідальності з зазначених вище підстав і на закритті у зв`язку з цим кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи викладене обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження слід закрити.
На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

На підставі ст.49 КК України ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, звільнити у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України закрити у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано. У разі подання апеляційної скарги, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1