справа № 462/541/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000081 від 25.01.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Среднє-Біле Іванівського району, Амурської області, Росія, громадянина України, росіянина, який працює електрозварювальником ТзОВ «Тібет», з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , неодноразово судимого, востаннє 19.04.2021 Нововолинським МС Волинської області за ст.395 КК України до 2 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі, востаннє судимий за вчинення корисливого злочину 20.09.2019 Нововолинським МС Волинської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 21.01.2022 приблизно о 11 год., шляхом вільного доступу, зайшов на територію житлового комплексу «Велика Британія», що по вул. Шевченка у м.Львові, де перебуваючи біля недобудованого багатоквартирного будинку, який розташований між житловими будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 помітив промисловий вентилятор димовидалення, після чого діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою спеціально приготовленого знаряддя, відкрутивши зовнішню кришку вентилятора та відрізавши кабелі живлення, таємно викрав електродвигун асинхронний «АИР80В2У2», потужністю 2,2 kW, 2019 року випуску, який помістив у мішок та виніс за межі території вказаного житлового комплексу, після чого розпорядився ним на власний розсуд, здавши в ломбард «Скарбниця» для подальшої реалізації, спричинивши своїми протиправними діями ТОВ «ІНВЕСТРЕМБУД» матеріальної шкоди на суму 2500 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що 21.01.2022 року з товаришем ішли по вулиці Шевченка, зайшли на територію, де велося будівництво, з метою пошукати папір для здачі. В цей час вони помітили вентилятори та обвинувачений за допомогою ключів, які були в нього в кишені, зняв з вентилятора мотор. Після цього, обвинувачений з товаришем поїхали в ломбард по вулиці Промисловій та здали мотор. Гроші витратили на продукти. Наступного дня разом із поліцією поїхали в ломбард та забрали мотор. Шкодує про вчинене. Просить суворо не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.
Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують вину обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого.
ОСОБА_4 визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та в лікаря нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.
Разом з тим, суд, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, вік обвинуваченого, той факт, що він працює електрозварником, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак, в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених законом при застосуванні ст. 75 КК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У цій ситуації, про можливість належної соціалізації обвинуваченого та допустиму репутацію свідчить розкаяння у вчиненому, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.
Тим паче, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 2 (роки) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Речові докази: лазерні диски із відеозаписами, наданими 26.01.2022 року ТОВ «Інвестрембуд», 28.01.2022 року ПТ «Ломбард «Фінанс», товарний чек №14997 на суму 514 грн. залишити в матеріалах кримінального провадження;
електродвигун асинхронний «АИР80В2У2», потужністю 2,2 kW, 2019 року повернути власнику;
гайковий ключ, на якому наявне заводське маркування 14,17 та літера «D», кусачки з рукоятками синього кольору повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1