Єдиний унікальний номер 341/533/17
Номер провадження 1-кп/341/6/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2016 року під № 0000352, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

в с т а н о в и в:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у повторному таємному викраденні (крадіжці) чужого майна за наступних обставин.

14 вересня 2016 року ОСОБА_4 у місті Галичі у приміщенні комунального закладу «Галицька ЦРЛ» із сумочки акушера ОСОБА_6 , яка знаходилась у одному із кабінетів закладу, умисно таємно викрав мобільний телефон та грошові кошти, чим завдав потерпілій шкоду на загальну суму 12402,80 грн. Вказані дії вчинив у період не погашеної судимості за вироком Івано-Франківського міського суду від 20.08.2014, яким був засуджений за ч. 2 статті 389 КК України.

Під час судового провадження 03 грудня 2021 року захисник ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Вважає, що наявні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, визначені статтею 49 КК України, оскільки на цей час з 14 вересня 2016 року минуло п`ять років, тобто строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні надав згоду на закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Прокурор заперечив щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки відповідно до частини третьої статті 49 КК України строк переривався і такий необхідно відраховувати з 02 лютого 2017 року, тобто з часу вчинення особою нового злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше двох років. Вчинення нового злочину до закінчення відповідних строків, визначених статтею 49 КК України, підтверджується остаточним вироком від 07 серпня 2019 року у справі з ЄУН 352/1684/17, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 статті 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік і шість місяців.

Захисник позицію прокурора заперечив, оскільки вважає, що посилання на вирок у справі ЄУН 352/1684/17 є виходом за межі обвинувачення у справі, яка розглядається, бо обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 14 вересня 2016 року № 0000352 не містить посилання на події 02 лютого 2017 року. Також зазначив, що у вироку у справі ЄУН 352/1684/17 уже враховано повторність вчинення кримінального правопорушення з посиланням на вчинення діяння, яке мало місце 14 вересня 2016 року.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною четвертою статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з частиною третьою статті 12 КК України (у редакції, чинній на 14.09.2016) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до частини другої статті 185 КК України (у редакції, чинній на 14.09.2016) крадіжка, вчинена повторно, карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, у цій справі ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості.

Відповідно до змісту статті 49 КК України (у редакції, чинній на 14.09.2016) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин (ч. 3 ст. 49 КК України).

На підставі наявної у справі копії вироку Івано-Франківського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року у справі ЄУН 352/1684/17 суд установив, що ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України за повторну крадіжку, яку вчинив 02 лютого 2017 року, тобто після 14 вересня 2016 року.

Так само, положення чинної редакції статті 49 КК України визначають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На цей час діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до приписів статті 12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більший, ніж два роки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для закриття кримінального провадження у цій справі, оскільки відповідно до приписів частини третьої статті 49 КК України визначені частиною першою цієї статті строки переривалися у зв`язку з учиненням ОСОБА_4 нового злочину середньої тяжкості 02 лютого 2017 року і саме з указаної дати необхідно обчислювати строки давності після їх переривання.

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання сторони захисту на вихід за межі обвинувачення у цій справі, оскільки зміст частини третьої статті 49 КК України дає підстави для висновку про те, що наявність посилання в обвинувальному акті стосовно конкретного кримінального правопорушення на інше, вчинене пізніше, кримінальне правопорушення, не є обов`язковою умовою для переривання строків давності. Більше того, логічний аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку про те, що у більшості випадків у змісті обвинувального акта у конкретному кримінальному провадженні і не може бути посилання на інше кримінальне правопорушення, вчинене пізніше, оскільки такий акт надсилається до суду, а вчинене пізніше кримінальне правопорушення може мати місце або бути виявленим після надсилання відповідного обвинувального акта до суду.

Так само суд вважає необґрунтованим посилання захисника на врахування повторності вчинення крадіжки судом у справі ЄУН 352/1684/17, оскільки під час розгляду клопотання про закриття кримінального провадження у цій справі, не надається оцінка кваліфікації діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а встановлюються обставини наявності чи відсутності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Відповідно до частини 4 статті 288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що викладені у клопотанні обставини не свідчать про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження у цій справі на підставі статті 49 КК України.
Зважаючи на відсутність передбачених статтею 49 КК України обставин, позицію прокурора, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 49 КК України, статтями 284-288, 369, 372, 376 КПК України суд,

постановив:
У клопотанні захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ