Номер провадження: 11-кп/813/752/21
Номер справи місцевого суду: 501/2080/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про повторне дослідження доказів під час розгляду апеляційних скарг прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_12 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 08 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001350 від 15 жовтня 2017 рокувідносно

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 08 липня 2020 року ОСОБА_11 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, визнаний невинуватим на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України - у зв`язку із недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, і виправданий.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржений вирок скасувати за відсутності події та складу злочину.

Також прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , представник потерпілого - адвокат ОСОБА_12 подали апеляційні скарги, в яких просили вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у виді виправних робіт на 6 місяців. При цьому прокурор просила звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання у виді виправних робіт на підставі ст.49 та ч.5 ст.74 КК України.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_11 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про повторне дослідження доказів, а саме: допитати потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 посилаючись на те, що вони надавали суду неправдиві показання.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали клопотання, думку прокурора ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_15 , які не заперечували проти його задоволення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст.410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст.404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Ця позиція висловлена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2018 року (справа № 164/1509/15?к).

Положеннями ст.22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими нормами КПК України.

Захист здійснюється підозрюваним, обвинуваченим, його захисником, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до змісту оскарженого вироку, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані потерпілий ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_14 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий та свідок були приведені судом до присяги та свідок була попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання.

Статтею 65 КПК України визначено, що свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Згідно зі ст.95 КК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Обґрунтовуючи необхідність повторного допиту потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що вказані особи надавали суду першої інстанції неправдиві відомості.
Апеляційний суд констатує, що свідок під час допиту надає показання щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, які він сприймав особисто, а суд, ухвалюючи вирок, надає їм відповідну оцінку.

Під час апеляційного розгляду всі учасники кримінального провадження пояснили, що показання потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 правильно викладені у вироку, відповідно до наданих показань у судовому засіданні.
В свою чергу обвинувачений ОСОБА_11 не зміг належним чином обґрунтувати необхідність повторного допиту потерпілого та свідка, не навів жодних підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для повторного дослідження вказаних доказів, які були предметом дослідження у суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про повторний допит потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 , в зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про повторний допит потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4