УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 05.10.2021 № 0800-0902-5/66630,-

ВСТАНОВИВ:
26.10.2021 року ГУПФУ в Запорізькій області звернулось до суду із вищевказаною скаргою, у якій просить згідно вимог ст. 214 КПК України, зобов`язати уповноважених осіб Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у їх заяві №0800-0902-5/66630 від 05.10.2021.

В обґрунтування скарги вказано, що ГУПФУ в Запорізькій області подало до Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя заяву №0800-0902-5/66820 від 05.10.2021 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, яка була отримана прокуратурою 08.10.2021.

20.10.2021 на адресу ГУПФУ в Запорізькій області надійшов лист, за підписом керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя, відповідно до якого заяву про вчинення кримінального правопорушення №0800-0902-5/66820 від 05.10.2021 повернуто, оскільки вона не підписана заявником.

Із такими діями уповноважених осіб Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя заявник не погоджується, та вважає, що відповідно до вимог ст. 214 КПК України, відомості за заявою ГУПФУ в Запорізькій області повинні бути внесені до ЄРДР.

В судове засідання представник заявника не з`явився. Суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю. Скаргу підтримує та просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду скарги повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.

Дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, слідчий суддя доходить до висновків, що у задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з таких обставин.

Як встановлено слідчим суддею, ГУПФУ у Запорізькій області 05.10.2021 звернулось Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У вказаній заяві було повідомлено, що на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області перебувала ОСОБА_3 , яка отримувала пенсію за віком на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак ГУПФУ в Запорізькій області дізналось про це лише у квітня 2021 року, у зв`язку із чим їй було зайво виплачену пенсію за період з 01.02.2021 по 31.03.2021 в розмірі 5200,00 грн., із яких 2600,17 грн. були повернуті Банком, в межах залишку по рахунку. Родичі померлої на зв`язок не виходять, не відшкодували матеріальний збиток в розмірі 1799,87 грн., та вчасно не повідомили ГУПФУ в Запорізькій області про смерть ОСОБА_3 , що свідчить про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до листа №49р від 11.10.2021, за підписом керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , вказану заяву ГУПФУ в Запорізькій області, на підставі ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» було повернуто, оскільки вона не підписана заявником.

Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_5 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив, що якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Зі змісту заяви ГУПФУ в Запорізькій області, яку було отримано 08.10.2021 Вознесенівською окружною прокуратурою м. Запоріжжя, убачається, що у ній стверджується про вчинення родичами померлої ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки вони нібито не повідомили ГУПФУ в Запорізькій області про смерть ОСОБА_3 , що призвело до безпідставного нарахування їй пенсії, та не відшкодування збитків у розмірі 2599,83 грн.

Частиною 1 ст. 190 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Способами вчинення шахрайства є обман, або зловживання довірою, суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом та корисливим мотивом.

Разом з тим, викладені у заяві ГУПФУ в Запорізькій області обставини не свідчать про наявність в діях або бездіяльності родичів ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення, оскільки у заяві не зазначено, якою нормою Закону покладено на родичів померлої особи обов`язок повідомити ГУПФУ про смерть такої особи, а також яка відповідальність передбачена за неповідомлення вказаних відомостей. До того ж, у заяві взагалі відсутні відомості, що у померлої є родичі, більш того у цій заяві вказано, шо установою у якій було відкрито рахунок ОСОБА_6 для отримання пенсії, було повернуто пенсійному фонду грошові кошти у сумі 2600,17 грн., які зберігались на рахунку, однак не в повному обсязі, оскільки переплата у розмірі 2599,83 грн. взята на облік та не відшкодовується, що навпаки свідчить про те, що родичі померлої не отримували її пенсію, та не мали наміру заволодіти грошовими коштами ГУПФУ у Запорізькій області.

За таких обставин, попередньо оцінивши заяву ГУПФУ у Запорізькій області, слідчий суддя доходить до висновку, що вона не містить жодних даних, які би вказували на те, що в діях будь-яких осіб, у тому числі родичів померлої, наявний склад будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України, зокрема, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Таким чином, заява ГУПФУ у Запорізькій області, не містить жодних фактів, які б вказували на вчинення кримінально протиправних дій родичами ОСОБА_3 , а відтак, подана заява містить лише думку та твердження заявника про вчинення вказаними особами кримінального правопорушення.

Враховуючи, що скарга ГУПФУ в Запорізькій області містить виключно припущення щодо вчинення кримінального правопорушення родичами ОСОБА_3 , якщо такі особи взагалі існують, та не містить об`єктивних даних про вчинення вказаними особами кримінального правопорушення, то слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить до висновку, що скаргу ГУПФУ в Запорізькій області слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1