ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2021 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
потерпілого ОСОБА_14 ,
представника потерпілого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/8699/17 щодо:

ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, офіційно не працюючого, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 03.10.2003 апеляційним судом Одеської області за ст.15 п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст. 289, ч.1 ст.304, 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна, звільненого 11.10.2012,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_17 , перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідування час, при перегляді оголошень на Інтернет - сайті «OLX», знайшов оголошення про здачу в оренду автомобіля «КІА CERATO».
Визначивши вказаний автомобіль, як предмет свого злочинного посягання, ОСОБА_17 , 21.04.2017 приблизно о 10 годині, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом «КІА CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибув на вул. Стовпову у м. Одесі, де біля будинку № 15 «Г» зустрів довірену особу ОСОБА_18 , який мав намір в інтересах ОСОБА_19 сдавати вищевказаний автомобіль в оренду.
В процесі особистого спілкування з ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , зловживаючи довірою останнього переконав його у своєму намірі орендувати автомобіль «КІА CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а в подальшому зобов`язався справно платити орендну плату за використання автомобіля.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом зловживання довірою ОСОБА_18 , діючи умисно, з корисливих мотивів, заздалегідь не маючи намірів на виконання взятих на себе зобов`язань щодо подальшого повернення та плати орендної плати, з метою особистої наживи, 21.04.2017 приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_17 , знаходячись біля будинку № 15 «Г» по вул. Стовповій у м. Одесі, шахрайським шляхом заволодів транспортним засобом марки «КІА CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (болгарська реєстрація), номер кузову НОМЕР_2 , 2006 року випуску, яким в подальшому розпорядився на свій власний розсуд, а саме: достовірно знаючи про відсутність у нього повноважень розпоряджатись даним транспортним засобом, з метою подальшого продажу, ввів у оману ОСОБА_20 , видаючи наявний у нього автомобіль за свій власний, після чого, 21.04.2017 приблизно о 20 годині, знаходячись біля будинку № 2 на площі имені ОСОБА_21 у м. Одесі, без належного переоформлення, продав останньому автомобіль «КІА CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 за ціною 800 доларів США.
Умисними діями ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_19 завдано матеріальний збиток на суму 95 000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що в квітні 2017 він влаштувався на роботу в службу таксі. На сайті «OLX» знайшов об`яву про здачу автомобіля в оренду який належав ОСОБА_18 , суть оренди полягала в тому, що йому на телефон встановлюють додаток «Uber», він працює и отримує заробітну плату 30% від зароблених грошей, а 70% віддає ОСОБА_22 . Він приїхав на вул. Стовбову де ОСОБА_18 передав йому автомобіль «КІА CERATO» з болгарською реєстрацією та документи на нього, встановив на телефон додаток «Uber», після чого він поїхав працювати. В зв`язку із збігом тяжких сімейними обставин, саме в зв`язку із хворобою маленької дитини, яка мала вроджену ваду зору і потребувала лікування, він вирішив продати арендований автомобіль свому знайомому ОСОБА_23 . Домовившись з ним, він віддав йому автомобіль та отримав від ОСОБА_24 800 долларів США. В подальшому, транспортний засіб він намагався повернути, але йому це не вдалося. У вчиненому злочині він щиро розкаюється.

Під час судового розгляду, проведеного з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, судом були досліджені докази, джерелом яких були свідчення потерпілих та свідків, процесуальні документи.
Допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_19 суду пояснив, що він є директором фірми яка займається сдачею автомобілей в аренду. Транспортний засіб «КІА CERATO» він придбав в Болгарії за 3 000 Євро та зареєстрував його на свою фірму. Авто, разом із документами, він передав ОСОБА_18 для того щоб той здавав його в оренду. ОСОБА_18 здав автомобіль в оренду ОСОБА_17 , який протягом доби продав його невідомій особі.

Свідок ОСОБА_25 в суді пояснив, що на початку квітня 2017 року його знайомий ОСОБА_18 попросив його допомогти розмістити об`яву в інтернеті про сдачу автомобіля в оренду. Він розмістив об`яву на сайті «OLX», де зазначив свій номер телефону. В кінці місяця йому зателефонували з невідомого номеру, чоловік представився на ім`я ОСОБА_26 , та повідомив, що бажає взяти автомобіль в оренду для роботи в службі таксі. Наступного дня вони зустрілись з ним о 9-10 годині ранку на вул. Стовбовій, 15, біля автосалону. В`ячеслав проїхався на автомобілі, показав як він вміє керувати, надав для огляду свої документи: посвідчення водія, індетифікаційний код. Вони домовились, що він бере авто в оренду для роботи в таксі. Наступного дня, о 9 годині ранку, вони знову зустрілись на тому ж місці, де йому було передано ключі від автомобіля марки «КІА CERATO» страховий поліс оформлений на ОСОБА_25 , маленький технічний паспорт, та сам автомобіль. Великий технічний паспорт ОСОБА_26 не віддали, оскільки він знаходився у власника автомобіля. Надалі ОСОБА_26 поїхав працювати. Близько 5 годин ранку йому зателефонував ОСОБА_27 та повідомив, що йому дзвонив ОСОБА_28 , який повідомив повідомив, що зі слів ОСОБА_26 , в нього під загрозою зброї відібрали автомобіль біля міста Іллічівськ. Після розмови за ним заїхав ОСОБА_27 та вони разом поїхали до м. Іллічівськ до ОСОБА_26 . Знайшовши ОСОБА_26 , вони разом чекали працівників поліції. Коли приїхали співробітники поліції ОСОБА_26 показав їм де в нього відібрали автомобіль. Надалі вони всі разом поїхали до відділу поліції. Співробітники поліції допитали ОСОБА_26 , ОСОБА_27 написав заяву про викрадення автомобілю, він також надав покази. Після чого вони сіли в автомобіль ОСОБА_22 та поїхали в Одесу. По дорозі ОСОБА_26 попросив взяти йому каву на АЗС. Коли він повернувся до автомобілю, ОСОБА_26 почав розповідати, що в дійсності автомобіль в нього не забирали, а він його передав своєму знайомому ОСОБА_29 та вони вирішили таким чином ініціювати угон автомобілю. Вислухавши розповідь ОСОБА_30 , йому поставили умови: якщо їм повернуть автомобіль, вони не будуть мати претензій і не будуть звертатися до правоохоронних органів, на що ОСОБА_31 погодився. Він зателефонував ОСОБА_29 , але той відмовився повернути автомобіль. Після цього вони звернулися до правоохоронних органів.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_18 пояснив, що однією з видів його діяльності є сдача автомобілей в аренду. В квітні 2017 йому зателефонував ОСОБА_32 , та сказав що має намір взяти автомобіль в оренду для використання його у якості таксі. Гроші за користування автомобілем у розмірі 95 000 гривень він зобов`язався повернути до кінця року. Вони оговорили всі умови праці і наступного дня ОСОБА_26 прийшов зранку за автомобілем. Він передав йому автомобіль та документи, після чого ОСОБА_31 поїхав працювати. Зранку наступного дня йому зателефонував ОСОБА_31 та повідомив, що взяв пасажирів на 6-ій станції Фонтану та повіз їх до м. Іллічівськ, де вони вчинили проти нього розбійний напад та забрали автомобіль. Він та його знайомий ОСОБА_25 виїхали на місто події, викликали поліцію. ОСОБА_26 забрали до відділку поліції де він написав заяву про вчинене правопорушення, а вони надали покази. Коли вони повертались разом з ОСОБА_33 у м. Одесу, по дорозі останній розповів, як насправді склались події, а саме: він повідомив, що автомобіль він продав своєму знайомому на ім`я ОСОБА_34 . Після цього вони звернулися до правоохоронного органу з відповідною заявою про заволодіння транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_28 надав в суді покази про те, що в квітні 2017 року його знайомому ОСОБА_25 подзвонив ОСОБА_26 з питань оренд авто. 21 квітня 2017 року він, ОСОБА_35 та ОСОБА_22 зустрілись з ОСОБА_36 ) на вул. Стовбовій. В`ячеслав та ОСОБА_22 в усній формі домовились про умови оренди, згідно яких обвинувачений повинен був сплачувати 400 гривень за добу, та працювати у службі таксі «Uber». ОСОБА_18 передав Вячеславу автомобіль «КІА CERATO» з болгарською реєстрацією та документи на нього. 22 квітня 2017 року в 5.20 годин, йому подзвонив ОСОБА_17 та повідомив, що йому погрожували ножом та відібрали автомобіль біля міста Іллічівськ. Він сказав ОСОБА_26 щоб той викликав поліцію, але чомусь він цього зробити не міг, тому він, ОСОБА_37 , сам викликав поліцію. На місце, де сталися події він не їздив, але йому відомо, що туди їздили ОСОБА_25 та ОСОБА_18 . Після того, як ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , та ОСОБА_17 поверталися до м. Одеси по дорозі ОСОБА_17 розповів, що в дійсності автомобіль ним був проданий.

Крім показів потерпілого та свідків, судом були досліджені інші докази, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_19 від 22.04.2017 року;
- протокол огляду місця події від 22.04.2017 року;
- копії документів, які підтверджують право користування ОСОБА_19 транспортним засобом марки «КІА CERATO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (болгарська реєстрація), номер кузову НОМЕР_2 , 2006 року випуску;
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.
Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, згідно яких Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_17 винуватим у інкримінуємому йому діянні, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Аналіз вищенаведених показів потерпілого, свідків та досліджених документів, у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у незаконному заволодінні транспортним засобом випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні доведена повністю.
Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази вчиненого ОСОБА_17 кримінального правопорушення, як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті.
Висновки суду про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому діянні ґрунтуються перш за все на прямих доказах, якими є свідчення потерпілого, свідків та процесуальні документи. Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , суд виходить з того, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження стороною захисту не надано і в суді не встановлено будь яких фактичних даних, які б стали підставою для сумніву в правдивості показань зазначених осіб. При цьому, суд приймає до уваги, що будь-яких даних, які б могли слугувати підставою для оговору обвинуваченого з боку потерпілого чи свідків, судом не встановлено. Будь-яких даних, які б негативно впливали на репутацію потерпілого чи свідків в суді також не встановлено. Показання в суді потерпілий та свідки надавали с усвідомленням своєї відповідальності за надання завідомо неправдивих показань, показання вони надавали вільно, послідовно, без ознаків нещирості, на питання учасників судового засідання відповідали категорично. Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , на предмет їх достовірності, суд приймає до уваги, що ці показання співвідносяться між собою та іншими доказами, визнаними судом належними та допустимими, вони є логічними та послідовними.
Незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене ОСОБА_17 повторно, яке завдало значної матеріальної шкоди потерпілому, суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України.
Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_19 , який визнаний цивільнім позивачем, заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 95 000 гривень 70 коп.
Свої позовні вимоги ОСОБА_19 обгрунтовує вчиненням відносно нього злочину, внаслідок якого йому було заподіяно матеріальну шкоду в зазначеній сумі.
Обвинувачений суму позовних вимог визнав повністю.
Розглядаючи цивільний позов у кримінальному проваджені, суд приходить до наступного.
Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1,2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_19 доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.
Разом із тим, суд, при прийнятті рішення про розмір шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_17 враховує, що обвинуваченим, під час розгляду кримінального провадження була частково відшкодована сума збитку в розмірі 31 400 гривень, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_19 , тому суд вважає, що відшкодуванню з обвинуваченого підлягає сумма заподіяної шкоди за винятком добровільно відшкодованої ОСОБА_17 .
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_19 суму у розмірі 63 600 гривень.
При призначенні ОСОБА_17 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 50, 65 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння в розкритті злочину та часткове відшкодування збитку, заподіяне злочином.
Даних про обставини, що обтяжують покарання, органом досудового слідство не наведено.
Крім того, суд, при призначенні покарання, приймає до уваги, що ОСОБА_17 має неповнолітню дитину, враховує дані про стан його здоров`я.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_17 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_17 можливо без ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання з випробуванням, в умовах здійснення контролю за його поведінкою органами пробації, з урахуванням положень ст. 77 КК України.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_16 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_16 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього зобов`язання.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_16 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_16 покласти на орган з питань пробації за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Позовні вимоги ОСОБА_38 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_16 на користь ОСОБА_38 суму у розмірі 63 600 гривень.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_39