Справа № 359/721/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4254/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України.

Під час судового засідання прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а захисником обвинуваченого клопотання про зміну запобіжного заходу.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 27 вересня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 25 листопада 2021 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, врахував тяжкість злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не має постійного джерела прибутку, являється громадянином іноземної держави, під страхом отримання реального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків. Також судом взято до уваги, що ОСОБА_9 тривалий час після затримання виконавця злочину ОСОБА_10 , переховувався за межами України на території іноземних держав, у зв`язку з чим, був оголошений в розшук.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашньогоарешту, а в разі продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, встановленому чинним законодавством.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, є нікчемними, так як вони не підтверджені відповідними доказами, а всі доводи сторони обвинувачення є формальними і безпідставними. Вказує, що допитані в судовому засіданні свідки вказували, що ОСОБА_11 не знають, тому висунута підозра є необґрунтованою.

Також стверджує про те, що суд не надав належної оцінки наявності міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, оскільки останній має дружину і малолітню дитину, хворобливому стану здоров`я та інвалідності ОСОБА_11 за загальним захворюванням та тому, що він має право на проживання на території України та подав документи на отримання громадянства України і приймає активну участь у житті діаспори.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисник,обвинувачений повідомлені, клопотань про їх розгляд за їх участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризику, передбаченого п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_12 аперебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_12 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання апелянта на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_13 у інкримінованих йому кримінальних правопорушень не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинувачених під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст.368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в Одеській області, дружини та малолітньої дитини, позитивних характеристик, не є тими стримуючими факторами, які переважають можливих ризиків його неправомірної процесуальної поведінки.

З огляду на положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, яким передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.305, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про обов`язкове застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави необгрунтованими.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_15 а Сархана без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: