Провадження № 1-кп/243/248/2021
Справа № 243/2732/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2021 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження № 0000623 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 383, ч.ч. 1, 2 ст. 384 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 383, ч.ч. 1, 2 ст. 384 КК України.
Під час судового розгляду ОСОБА_3 та її захисником заявлено клопотання про визнання показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , матеріалів судово-психологічної експертизи № 154 за відеозаписом допиту ОСОБА_7 недопустимими доказами. Своє клопотання ОСОБА_3 мотивувала тим, що допит свідків проводив прокурор, тобто особа, яка не мала за своїм процесуальним статусом права допиту свідків. За таких обставин вважає, що вказані особи не є свідками у справі, оскільки вони не попереджені про кримінальну відповідальність при допиті, що в свою чергу свідчить про те, що матеріали відносно них їй відкриті не були, оскільки відкривати фактично не було що. Щодо експертизи, то вказаний доказ є похідним, отже є недопустимим, тому що вичнений на підставі недопустимих доказів.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого стороною захисту клопотання, вважає, що відповідно до норм КПК України, прокурор є процесуальною особою та має право допиту свідка, доводи щодо недопустимості доказів з підстав, на які вказує обвиунвачена та її захисник є нікчемними.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.
Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2, 3 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні згідно зі ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Зауважимо, що застосоване законодавцем при наданні визначення поняття "докази" формулювання "фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку" та положення ч. 3 ст. 17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення;
Положення, які містяться у листі ВССУ, дозволяють виокремити деякі позиції судової палати у кримінальних справах стосовно конструкції «очевидна недопустимість доказів», зокрема:
а) відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими;
б) відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) є очевидно недопустимими за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості;
в) сторони мають доводити «очевидну недопустимість доказів», зокрема шляхом надання суду відповідних відомостей, заслуховуванням думки експерта, спеціаліста тощо.
Так обвинувачена та захисник, заявляючи про очевидну недопустимість доказу сторони обвинувачення, зазначає, що в даному випадку свідки були допитані на досудовому слідстві неповноважною особою - прокурором, оскільки прокурор може проводити допит у виключних випадках, а допит зазначених стороною захисту осіб не є виключним випадком, передбаченим КПК України. За таких обставин, показання свідків у порядку передбаченому ст. 290 КПК України відкриті не були, оскільки фактично вказані особи не набули процесуального статусу свідків. Невідкриття матеріалів справи тягне за собою недопустимість доказів, отже такі докази сторони обвинувачення є недопустимими у зв`язку явними порушеннями КПК.
Суд не може погодитися із доводами сторони захисту про недопустимість доказів. Прокурор за своїм процесуальним статутсом відноситься до сторони обвинувачення. Відповідно до ст. 36 КПК України, окрім чіткого переліку повноважень, прокурор має право здійснювати інші повноваження, передбачені КПК України. Статтею 224 КПК України регламентований порядок допиту свідків, однак в статті не визначено прямо, хто саме повинен проводити допит свідка. Разом з тим, у ч. 9 згаданої норми зазначається про право слідчого, прокурора проводити одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. Отже , з точки зору логіко-лексичної будови мовлення та способу зовнішнього вираження правових приписів, за конструкцією та змістом норма статті 224 КПК України прямо передбачає, що допит свідка може проводити, як слідчий так і прокурор. Слід також зазначити, що відповідно до вимог чинного КПК України, допит свідків на досудовому слідстві судом не приймається, і суд безпосередньо в судовому засіданні проводить допит свідків.
За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що наведені в клопотаннідокази є очевидно недопустимими. Отже, оцінка вказаним доказам обвинувачення в тому числі щодо їх допустимості/недопустимості буде дана судом під час ухвалення остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.84-90 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про визнання в порядку ст. 89 КПК України показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , матеріалів судово-психологічної експертизи № 154 за відеозаписом допиту ОСОБА_7 недопустимим доказом - відмовити.
Питання, щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення, а саме показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , матеріалів судово-психологічної експертизи № 154 за відеозаписом допиту ОСОБА_7 буде вирішуватися судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.
Повний текст ухвали проголошений 14 грудня 2021 року, о 12 год. 35 хв..

Головуючий суддя: ОСОБА_1