ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/641/21 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_2
Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі - ОСОБА_5
З участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000867 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2021 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, -
в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. При цьому, апелянт вказує на те, що транспортний засіб NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 26.10.2021 долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, а свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 має індивідуальні визначені ознаки, які стосуються та документально підтверджують належність кузова, двигуна (агрегатів) зазначеного вище транспортного засобу, та вважаються його складовою частиною і містять відомості про належність за відповідним правом вказаного автомобіля до його власника. Разом з тим, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що дане кримінальне правопорушення зареєстровано до ЄРДР за фактом дорожньо- транспортної пригоди, а саме наїзду автомобіля на пішохода, і для повного, всебічного проведення досудового розслідування необхідно провести ряд автотехнічних експертиз, слідчих експериментів та інших необхідних слідчих дій, в тому числі і з транспортним засобом. Таким чином, суд приймаючи рішення про відмову в арешті майна не надав належної оцінки тим фактам, що даний транспортний засіб зберіг на собі сліди правопорушення, а також, враховуючи правову підставу для арешту майну, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи, приймаючи до уваги, що не застосування арешту може призвести до відчуження майна, розпорядження ним в інший спосіб та знищення слідів злочину. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2021 року та постановити нову, якою накласти арешт на автомобіль NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною в розпорядженні та користуванні.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, заслухавши прокурора у дебатах, який залишився на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що закріплені у частині третій статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тобто, для можливості застосування у кримінальному провадженні будь-якого заходу забезпечення обов`язковому доведенню підлягають одночасно всі наведені обставини. При цьому не доведення попередньої обставини виключає необхідність встановлення усіх наступних обставин.

Так, із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000867 від 26.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що 26.10.2021 року винесено постанову про визнання автомобіля NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , речовими доказами.
Тобто, з даних матеріалів кримінального провадження вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, проте в клопотанні та апеляційній скарзі прокурор не довів існування обставин, зазначених у ст.132 КПК України, та жодним чином не зазначив яке ж завдання має бути виконане арештом майна. Наразі відсутня потреба досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, оскільки з автомобілем проведені всі необхідні слідчі дії. Щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то воно не містить жодних слідів злочину, а та обставина, що свідоцтво підтверджує належність кузова, двигуна (агрегатів) транспортного засобу не має жодного значення у даному кримінальному провадженні, оскільки, неважливо який номер має кузов чи інший агрегат, так як, кримінальну відповідальність несе водій, який допустив порушення правил дорожнього руху на конкретному автомобілі, який вилучено, а тому, на підставі вищевказаного, слідчий суддя вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт цього майна.
Доводи прокурора в його апеляційній скарзі відносно того, що транспортний засіб NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 26.10.2021 долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу, та те, що дане кримінальне правопорушення зареєстровано до ЄРДР за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду автомобіля на пішохода, і для повного, всебічного проведення досудового розслідування необхідно провести ряд автотехнічних експертиз, слідчих експериментів та інших необхідних слідчих дій, в тому числі і з транспортним засобом, а також, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи, приймаючи до уваги, що не застосування арешту може призвести до відчуження майна, розпорядження ним в інший спосіб та знищення слідів злочину, колегія суддів вважає недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження вбачається відсутність достатніх підстав стверджувати про необхідність застосування до зазначеного майна заходу забезпечення у виді арешту.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль NISSAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3