Ухвала

26 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 1368/11
провадження № 516302зп18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого Щепоткіної В. В.,

суддів: Білик Н. В., Ємця О. П.
розглянув заяву засудженого ОСОБА_1 і його захисника Нестерака В. М. про перегляд ухвали Верховного Суду від 02 липня 2021 року у порядку статей 444449 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК),

встановив:
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
за ч. 2 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі КК) на строк 8 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки;
за ч. 3 ст. 364 КК на строк 9 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
за ч. 3 ст. 166 Кримінального кодексу України 1960 року (далі КК 1960 року) на строк 12 років з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки;
за пунктами «в», «і» ст. 93 КК 1960 року до довічного позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 54 КК позбавлено ОСОБА_1 спеціального звання генералалейтенанта міліції.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 :
на користь потерпілої ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 500 000 грн у рахунок відшкодування ї моральної шкоди;
на користь потерпілого ОСОБА_5 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання про запобіжний захід, речові докази, судові витрати та початок строку відбування покарання.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_1 змінено.
Уточнено, що ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 365 КК в редакції статті від 05 квітня 2001 року, за ч. 3 ст. 364 КК в редакції статті від 15 квітня 2008 року, за ч. 3 ст. 166 КК 1960 року в редакції статті від 11 липня 1995 року, за пунктами «в» та «і» ст. 93 КК 1960 року в редакції статті від 22 лютого 2000 року.
Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч. 3 ст. 364 КК на ч. 2 ст. 357 цього Кодексу та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнено ОСОБА_1 від призначеного за ч. 2 ст. 357 КК покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 5 КК пом`якшено призначене ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 166 КК 1960 року основне покарання до 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК, ч. 3 ст. 166 КК 1960 року, пунктами «в» та «і» ст. 93 КК 1960 року, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на 3 роки.
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2021 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 6 січня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційні скарги захисників Гераська М. Г., Демиденка Г. О., потерпілого ОСОБА_5 та його представників Мірошника О. М., Єльяшкевича О. С., Шишкіна В. І. без задоволення.
До Верховного Суду надійшла заява засудженого ОСОБА_1 і його захисника Нестерака В. М. про перегляд ухвали Верховного Суду від 02 липня 2021 року у порядку статей 444-449 КПК. У заяві сторона захисту вказує на допущені, на її думку, судами трьох інстанцій порушення вимог кримінального процесуального закону. Доводить, що внаслідок допущених судами недоліків, зазначена ухвала Верховного Суду підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 звільненню від покарання.Окремо стверджує, що в діях суддів касаційної інстанції, які по суті розглядали кримінальну справу щодо ОСОБА_1 , є склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 382 КК.
Проте, вказана заява не може бути предметом розгляду Верховного Суду з таких підстав.
Так, заява ОСОБА_1 і його захисника Нестерака В. М. про перегляд ухвали Верховного Суду від 02 липня 2021 року адресована Верховному Суду України.

Згідно зі ст. 444 КПК (в редакції від 13 квітня 2012 року № 4651-VI) Верховний Суд України переглядав судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом (Глава 33).
Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, який набрав чинності 28 березня 2015 року, внесені зміни до КПК щодо підстав та порядку перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили.
Згідно з положеннями пунктів 4, 7, 8 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII та постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 30 листопада 2017 року з 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд у складі, визначеному вказаним Законом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Цим Законом внесено зміни до КПК та виключено з його тексту Главу 33 «Провадження у Верховному Суді України», яка містила в собі статті 444-458.
Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак, такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, оскільки згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Тобто, на час звернення засудженого ОСОБА_1 і його захисника Нестерака В. М. із заявою про перегляд ухвали Верховного Суду від 02 липня 2021 року на підставі статей 444449 КПК відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо її розгляду саме в такий спосіб.
Крім того, вирішення питання про наявність в діях суддів складу кримінального правопорушення не віднесено до компетенції Верховного Суду.
З огляду на викладене, заява засудженого ОСОБА_1 і його захисника Нестерака В. М. підлягає поверненню

Керуючись п. 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_1 і його захисника Нестерака В. М. про перегляд ухвали Верховного Суду від 02 липня 2021 рокуу порядку у порядку статей 444449 КПК, повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

В. В. Щепоткіна Н. В. Білик О. П. Ємець