Справа №127/5584/22
Провадження №1-кс/127/2329/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000014 внесеного до ЄРДР 23.01.2022, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в смт. Крижопіль, Вінницької області, одружений, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000014 від 23.01.2022, за підозрою ОСОБА_5 у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 111 КК України та фактом вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110, ч. 2 ст. 437 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 24.02.2022, президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил (далі - ЗС) РФ на територію України.

Того ж дня, на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Харківській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Планування, фінансування та реалізація Російською Федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед, Збройних Сил Російської Федерації, Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, Федеральної служби безпеки Російської Федерації, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених обставин та у невстановлений час, однак не пізніше 01 березня 2022 року громадянин України ОСОБА_5 , діючи з ідеологічних мотивів, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, встановив зв`язок із колишнім військовослужбовцем ЗС РФ, який використовує установчі дані ОСОБА_8 , 1974 року народження, з метою надання допомоги країні-агресору, зокрема підрозділам ЗС РФ в проведенні підривної діяльності проти України.

Усвідомлюючи, що в умовах ведення агресивної війни Російської Федерації проти України її розвідувальні органи та спеціальні служби ведуть проти України розвідувальну та підривну діяльність, передбачаючи, що його дії можуть завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений час та спосіб ОСОБА_5 надав добровільну згоду на надання допомоги представникам ЗС РФ.

Використовуючи заздалегідь обумовлений канал зв`язку, а саме програму для обміну миттєвими повідомленнями через мережу Інтернет «Telegram», у невстановлений органом досудового розслідування час представник РФ ОСОБА_8 , поставив ОСОБА_5 завдання здійснити моніторинг переміщення та концентрації Збройних сил України, встановлення засобів та способів інформування населення України про перебіг воєнних дій у країні.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з ідеологічних мотивів, маючи активну протиукраїнську позицію, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи цілі та завдання представника РФ щодо завдання шкоди інтересам Україні, на виконання завдання представника іноземної держави, 01 березня 2022 року, будучи обізнаним із місцями дислокації та оборонними позиціями Збройних сил України, орієнтовно о 15 години 31 хвилин записав на направив представнику РФ ОСОБА_9 , аудіо-повідомлення про необхідність нанесення артилерійських ударів підрозділами ЗС РФ по АДРЕСА_2 , з метою нанесення максимальних втрат підрозділам ЗС України та цивільного населення зазначених населених пунктів.

Того ж дня, ОСОБА_5 , продовжуючи виконувати завдання представника РФ ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання у м.Вінниці, достовірно знаючи про порядок інформування населення щодо перебігу бойових дій в Україні, орієнтовно о 18 години 29 хвилин записав на направив представнику РФ ОСОБА_9 , аудіо-повідомлення зі своїми порадами та вказівками про нагальну необхідність нанесення ракетного удару підрозділами ЗС РФ по телевізійні вежі, з метою подальшої передачі даної інформації до Федеральної служби безпеки Російської Федерації, з метою повного припинення телерадіомовлення в Україні, що миттєво спричинить паніку серед населення України, і нанесе значну шкоду інформаційній безпеці та обороноздатності України.

Починаючи з 24.02.2022, враховуючи ведення ЗС РФ агресивної війни проти України з застосуванням невстановленої на даний час зброї різного зразку та калібрів, в т.ч. ракетного озброєння, яка завдає удари по об`єктам критичної інфраструктури, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків, передача іноземній державі, зокрема Російській Федерації, або їх представникам інформації щодо місць дислокації та оборонних позицій, сприяє підвищенню уразливості таких об`єктів, організації та вчиненню диверсій, спрямованих на їх знищення та загибель людей.

Таким чином, ОСОБА_5 за вищевикладених обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні державної зради, тобто у діянні, умисно вчиненим громадянином України на шкоду обороноздатності, інформаційній, державній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Відповідно до вимог пункту 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

02.03.2022, о 21 год 10 хв. ОСОБА_5 затриманий на підставі ст. 208 КПК України, 03.03.2022, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесений до особливо тяжких злочинів.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами:

- протоколом обшуку від 02.03.2022 в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 та сім-карткою НОМЕР_3 в ході огляду якого встановлені переписки з аудіо-повідомленнями;

- ноутбук марки «Asus», моделі K73S з номером B9N0AS43543438B;

- блокнот чорного кольору з рукописними записами.

- протоколом огляду від 02.03.2022;

- допитом підозрюваного ОСОБА_5 від 03.03.2022.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується дане клопотання, у відповідності до наявних даних ОСОБА_5 спілкується з громадянами РФ, що свідчить про наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На підставі здобутих доказів встановлено, що ОСОБА_5 здійснював свою протиправну діяльність керуючись ідеологічними мотивами на шкоду Україні, що свідчить про наявний обґрунтований ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Крім того, встановлено осіб, які можуть бути причетними до вчинення зазначеного злочину та являються його безпосередніми спільниками, а тому перебуваючи на волі, останній може незаконно впливати на свідків шляхом їх підкупу, що свідчить про наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 182 КПК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому слідчий суддя, призначає заставу передбачену пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, на підставі вищевикладеного жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, за наведених підстав слідчий, просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу. Також, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, зокрема, загибелі людей, прокурор слідчому судді пояснив, що підстави для визначення застави відсутні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини, тому, з урахуванням доводів прокурора в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для визначення застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто до 21 години 10 хвилини 30 квітня 2022 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 30 квітня 2022 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя