Провадження № 1-кп/243/287/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001100 від 02 серпня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лимана Краматорського району, Донецької області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, та покласти на ОСОБА_3 відповідно до п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

- прибувати до прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 за викликом або суду на визначений ними час;

- цілодобово не відлучатися з місця мешкання: АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

- утримуватись від спілкування зі свідками,

- не відвідувати місце мешкання свідків.

Необхідність продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту обумовлена ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме:
Переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 , знаючи про можливий вид покарання за вчинений ним злочин, а саме санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що в свою чергу може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду. Незаконно впливати на свідків, вказаний ризик обгрунтовується тим, що ОСОБА_3 мешкає зі свідками в одному місці. Тому підозрюваний може незаконно вплинути на них і спонукати їх лише для зміни показів та дачі завідомо неправдивих свідчень.
Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний ОСОБА_3 постійного місця праці не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, не одружений, своєї житлової площі не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем його мешкання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до свого підзахисного ОСОБА_3 нецілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав свого захисника, повідомив, що він проживає із родиною та виконує роботу за цивільно-правовою угодою, за якою отримує дохід. Характер роботи, такий, що він зайнятий щодня, окрім суботи та неділі, і, з урахуванням часу, який займає для того, щоб дістатися до місця роботи та у зворотньому напрямку додому, його зайнятість на роботі становить приблизно з 06 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв..
Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту, судом встановлено такі обставини та відповідні їм докази.

На сьогодні до суду направлений обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що саме за критерієм оцінки «з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача» на сьогодні є можливість вважати, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, а саме у незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу, обіг якого обмежено вчиненого повторно.
Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року, ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить з 07 грудня 2021 року по 04 лютого 2022 року включно.
Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Аналіз положень ст. 331 КПК України дозволяє дійти висновку, що права суду відносно можливості обрання запобіжного заходу визначені частиною першою згаданої статті, при цьому в частині другій визначається порядок розгляду вказаних клопотань, а частиною третьою визначаються особливості вирішення питання про доцільність такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Отже враховуючи те, що домашній арешт щодо обвинуваченого обраний 07 грудня 2021 року, суд приходить до висновку, про можливість вирішення питання саме про продовження домашнього арешту в порядку, визначеному главою 18 КПК України.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження домашнього арешту, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про застосування домашнього арешту

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше застосування до обвинуваченого домашнього арешту.

Відповідно до попередньої ухвали суду від 07 грудня 2021 року, судом було встановлено, що обвинувачений отримує дохід від цивільно-правової угоди, за якою він зайнятий з понеділка по п`ятницю щотижнево у період часу з 06 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., отже застосування цілодобового арешту позбавило його можливості виконувати обов`язки за угодою та відповідно утримувати себе та свою родину, що є неприпустимим та порушувало б його основоположні права та свободи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, відповідні їм докази, а також вимоги чинного КПК України, суд приходить до висновку, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 ..

Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_6 про який йдеться в клопотанні прокурора.

Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення, висловлені в судовому засіданні, з приводу того, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зважаючи на обставини підозри.

Щодо ризику впливу на свідків, то суд також приймає їх до уваги та вважає його таким, що існує з високим ступенем ймовірності.

З огляду на викладене, запобігання заявленому ризику тягне необхідність продовжити строк домашнього арешту обвинуваченому на шістдесят діб, із дотриманням попередніх умов домашнього арешту.

Разом з тим, суд звертає увагу, що обвинувачений отримує дохід від цивільно-правової угоди, за якою він зайнятий з понеділка по п`ятницю щотижнево у період часу з 06 год. 00 хв до 18 год. 00 хв., отже застосування цілодобового арешту позбавило його можливості виконувати обов`язки за угодою та відповідно утримувати себе та свою родину, що є неприпустимим та порушувало б його основоположні права та свободи.

Суд зазначає, що продовження ОСОБА_3 такого запобіжного заходу, як домашній арешт, цілком достатньо на сьогодні, щоб запобігти заявленим ризикам. При цьому, суд зважає на доводи сторони захисту щодо виконання робіт обвинуваченим по цивільно-правовій угоді задля отримання доходу. За таких підстав, саме вищевказаний період часу доби судом виключається, як такий за яким обвинувачений може виконувати роботи для забезпечення себе та своєї родини.

З огляду на викладене, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігання доведеним ризикам визначеним ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому, оскільки, на думку суду, в даному конкретному випадку домашній арешт вимагають інтереси суспільства, а тому, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, є доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят діб.
Більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, на думку суду, не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314 317 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовільнити частково.
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лимана Краматорського району, Донецької області, громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за виключенням таких днів та годин для можливості відвідування місця виконання робіт за цивільно-правовою угодою: з 06 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.

Домашній арешт виконується за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає та перебуває, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорту громадянина України, що посвідчує особу;

5) носити електронний засіб контролю;

6) утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить з 03 лютого 2022 року по 03 квітня 2022 року включно.
У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього вищевказаних обов`язків до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання та контроль ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений 08 лютого 2022 року, о 08 год. 00 хв..

Головуючий суддя: ОСОБА_1