Справа №574/246/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/972/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в письмовому провадженні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року, якою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнення з під варти, -

ВСТАНОВИЛА:

До Буринського районного суду Сумської області надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_6 про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнення з під варти.

08.06.2021 року ухвалою Буринського районного суду Сумської області, засудженому ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні його клопотання з тих підстав, що вирок Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року, яким засуджений ОСОБА_6 , набрав законної сили 22.03.2005 року та був звернутий до виконання у встановлені законодавством строки, а статтею 80 КК України передбачено звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою матеріали справи направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог засуджений вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, необгрунтованою, невмотивованою, такою, що істотно порушує норми кримінально процесуального законодавства України, Конституцію Укарїни та Європеську Конвенцію з прав людини.

Засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд не дотримався розумних строків розгляду клопотання та не повідомив адміністрацію СІЗО 25 м. Суми, що відповідно є істотним процесуальним порушенням.

Наголошує на тому, що судом не застосовано закони України, які обов`язково підлягають застосування, а саме: ст.152 КВК України, ч.1 ст.74, ст. 80 КК України, що прямо підпадає під ст.413 КПК України.

Оскільки до початку апеляційного розгляду від всіх учасників провадження, які є належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 без їх участі, тому колегія суддів вважає за можливе ухвалити судове рішення в порядку письмового провадження, що узгоджується з вимогами ст. 406 КПК.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Стаття 80 КК України, про застосування якої і звертався до суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 визначає правила звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. При застосуванні ст.80 КК України мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року, яким засуджено ОСОБА_6 , набув законної сили та почав виконуватися з моменту набрання ним законної сили, а тому строк давності до вказаного обвинувального вироку не застосовується.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що після того як вирок апеляційного суду Сумської області від 15 грудня 2004 року був залишений без зміни ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, цей вирок почав виконуватись. Тобто з 22 березня 2005 року ОСОБА_6 є засудженою особою, а не попередньо ув`язненою особою. Тому посилання в апеляційній скарзі про те, що на підставі ст.80 КК України ОСОБА_6 має бути звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків виконання вироку колегія суддів не вважає переконливими та такими, що дають підстави для визнання ухвали суду незаконною.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що 22.03.2005 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України касаційні скарги ОСОБА_6 та інших учасників кримінального провадження були залишені без задоволення, а вказаний вирок Апеляційного суду Сумської області, без зміни. Цього ж дня, 22.03.2005 року вирок суду звернутий до виконання, а засуджений ОСОБА_6 направлений до ДУ "Замкова виправна колонія (№ 58)" Хмельницької області для відбування покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24.02.2015 ОСОБА_6 переведено із Замкової виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області №58 до Сумського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області для забезпечення його участі у судовому розгляді кримінального провадження за його заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. На даний час ОСОБА_6 перебуває в ДУ "Сумський слідчий ізолятор (№ 25)" в зв`язку з розглядом скарг і клопотань, поданих ним в порядку виконання вироку та з інших підстав.

За таких обставин, місцевий суд належним чином дослідив матеріали кримінального провадження, проаналізував нормативну базу законодавства України, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнення з під варти.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог ОСОБА_6 про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звільнення з під варти.

Отже, підстав для застосування як положень ст.80 КК України, так і ст.152 КВК України, та ч.1 ст.74, КК України до засудженого ОСОБА_6 не вбачається.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не дотримався розумних строків розгляду клопотання (10 днів) та не повідомив адміністрацію СІЗО 25 м. Суми, про розгляд даного клопотання, що відповідно є істотним процесуальним порушенням, яке тягне за собою безумовне скасування оскаржуваного рішення, то колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта виходячи з наступного.

Так, клопотання засудженого ОСОБА_6 надійшло до Буринського районного суду 14.04.21 року, суд призначив розгляд цього клопотання в межах строків визначених законом, а саме на 16.04.21 року, та оскільки засуджений ОСОБА_6 клопотав про особисту участь в районному суді при розгляді його клопотання, то суд також зробив відповідну заявку на етапування засудженого з СІЗО №25 до Буринського районного суду.

Однак, на визначену судом дату 16.04.21 року, засуджений ОСОБА_6 не був доставлений до суду, у зв`язку з хворобою працівників конвойної служби, та великим навантаженням на особовий склад, про що свідчить відповідний лист за підписом т.в.о командира конвойної служби, тому розгляд клопотання було відкладено на 21.04.21 року. Вподальшому судові засідання також відкладалися в зв`язку з витребовуванням за клопотаннями сторони захисту особової справи засудженого, не доставки засудженого в судове засідання конвоєм та клопотаннями, як самого засудженого, так і його захисника про відкладення.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, з об`єктивних причин, не зміг вирішити дане клопотання за одне судове засідання в десятиденний строк.

Крім того, з матеріалів провадження, а саме супровідних листів вбачається, що суд першої інстанції повідомляв усіх учасників провадження про дати і час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 , в тому числі і начальника ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 08 червня 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4