Номер провадження: 11-кп/813/2028/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2021 року, у кримінальному провадженні № 000666, внесеному до ЄРДР 23.04.2021 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вербка, Чечельницького району, Вінницької області, громадянина України, українця з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 23.04.2021 року біля 04 год. 30 хв., більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №58 по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі, побачив припаркований на тротуарі транспортний засіб, а саме мопед «Yamaha Gear», білого кольору, без державного номерного знаку, номер шасі НОМЕР_1 , вартістю 18 000 грн., який належить ОСОБА_9 , після чого у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до мопеду «Yamaha Gear», білого кольору, без державного номерного знаку, номер шасі НОМЕР_1 , підняв металеву підніжку вказаного мопеду, сівши на нього, відштовхуючись ногами, почав котити вказаний мопед та зник з місця вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом «Yamaha Gear», білого кольору, без державного номерного знаку, номер шасі НОМЕР_1 , тим самим спричинив матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_9 на суму 18 000 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що обране судом ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та за способом виконання є явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки судом не було належним чином з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого.

- обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі, підтвердив усі обставини, встановлені досудовим слідством, надавши правдиві та детальні свідчення, щиро розкаявся у вчиненні ним кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, погодився у суді не досліджувати доказу, у зв`язку із тим, що визнав вину;

- судом не було враховано надані обвинуваченим пояснення щодо його бажання відшкодувати потерпілому збитки, що на даний час він не в змозі зробити через відсутність постійної роботи та заощаджень;

- 27.07.2021 року у обвинуваченого народилась сестра, відомості про батька якої було записано до свідоцтва про народження зі слів матері, отже мати ОСОБА_8 доглядає новороджену дівчинку сама, а єдиною людиною, яка може їй допомогти, є ОСОБА_8 ;

- після ухвалення вироку 19.08.2021 року ОСОБА_8 був терміново госпіталізований до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ОМР», де у той же день йому було виконано екстрену операцію. Після виписки обвинуваченому встановлено лікувальні та трудові рекомендації, виконання яких суттєво ускладнить перебуванням обвинуваченого у кримінально-виконавчій установі.

На підставі наведеного захисник просить дослідити докази, додані до апеляційної скарги, оскаржуваний вирок змінити та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробовуванням.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

На підставі аналізу матеріалів провадження, зокрема, журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, внаслідок чого, суд, за погодженням учасників судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

При цьому, суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження та у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про надмірну суворість призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військово-службовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше ніж 5 років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкція злочину за ч. 1 ст. 289 КК України, інкримінованого ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної вище норми кримінального закону та положень судової практики, врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину; характеристику особи обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак особи, щодо якої ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення

Доводи захисника про те, що суд безпідставно не врахував, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання, - визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, є безпідставними.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

В свою чергу, суд першої інстанції зазначив у вироку, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що не має наміру у подальшому відшкодовувати шкоду потерпілому. Більш того, на запитання судді чи намагається останній відшкодувати шкоду, ОСОБА_8 відповів «А навіщо?», що вказує на відсутність будь-якого щирого розкаяння у обвинуваченого та бажання виправити наслідки вчиненого діяння.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що визнання вини обвинуваченим, мало місце лише з метою уникнення реального відбуття покарання та не мало ознак розкаяння у вчиненому злочині як таке.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою працездатного віку, ніде не працює, не навчається та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України, з підстав визнання вини, щирого каяття та активного розкриття злочину, є безпідставними.

За встановлених обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає тяжкості злочину і не становить «особистого надмірного тягаря для обвинуваченого» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, у зв`язку з чим не вбачає підстав для зміни оскарженого вироку.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2021 року, у кримінальному провадженні № 000666, внесеному до ЄРДР 23.04.2021 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4