Справа №-613/1484/21 Провадження №-1-кп/613/141/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 27.07.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснокутськ Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:

08.10.2007 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 3 роки, 12.03.2008 направленого до місць позбавлення волі для відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 19.09.2011 на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011;

17.02.2016 Богодухівським районним судом Харківської області за ст. 395 КК України до арешту на строк 4 місяці, звільненого 28.07.2016 по відбуттю строку покарання;

05.05.2020 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту;

03.06.2020 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту;

26.08.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 03.06.2020 більш суворим за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 05.05.2020 визначено остаточне покарання 4 місця арешту, після чого звільненого 12.10.2020 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, останнього разу 03.06.2020 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту , фактично покарання відбув 12.10.2020, після чого на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 23.07.2021 приблизно о 23:00 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переліз через паркан на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, за відсутності очевидців, через незачинені вхідні двері проник до будинку, розташованого на території домоволодіння за вказаною адресою, де з приміщення житлової кімнати вчинив крадіжку дрилі-шуруповерта марки «Edon», моделі QM-1006S, вартістю 469 грн. 00 коп., яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення злочину, надав показання щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Так, під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у липні 2021 року проживав на квартирі біля пожежної частини у м. Богодухові. 23.07.2021 до нього прийшов ОСОБА_5 та попросив його допомогти здати батарею, яка знаходилась у будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Після того, як вони здали батарею, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом вживали спиртні напої у будинку ОСОБА_4 (приблизно з 12 год. дня). Ввечері, після 22 години, ОСОБА_5 попросив ОСОБА_4 провести його додому, на АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 допоміг ОСОБА_5 дійти додому, останній закрив за ним калитку. ОСОБА_4 деякий час почекав, доки ОСОБА_5 засне, переліз через паркан до домоволодіння ОСОБА_5 , зайшов до будинку, який був відчинений, перейшов через коридор, та, скориставшись тим, що власник будинку спить, в кімнаті на кріслі взяв шуруповерт, який він побачив, перебуваючи вдома у ОСОБА_5 , коли допомагав останньому виносити батарею. Взявши шуруповерт, ОСОБА_4 відніс його до себе додому, а вранці до своєї бабусі, яка проживає по АДРЕСА_3 , де зберігав його у гаражі. Наступного дня ОСОБА_4 зателефонував його знайомий на ім`я ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_5 написав на ОСОБА_4 заяву до поліції щодо крадіжки шуруповерта. ОСОБА_4 через 2 дні добровільно приніс до райвідділу поліції та видав працівникам поліції шуруповерт, належний ОСОБА_5 .. Безпосередньо потерпілому він його не повернув, оскільки йому було соромно. Повідомив, що наразі шкодує про вчинене, розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків. Підтвердив, що добровільно брав участь у проведенні слідчих дій, зокрема, слідчого експерименту.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно видав працівникам поліції викрадене майно, добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого детально показав механізм та розповів обставини вчинення ним злочину, після зізнання у вчиненні злочину не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 67 КК України визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та рецидив злочинів.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у наркологічному кабінеті КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» під диспансерним наглядом, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Згідно з досудовою доповіддю Богодухівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області від 18.10.2021, рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високим, рівень небезпеки для суспільства, у т.ч. окремих осіб, є середнім. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_4 , історію кримінальних правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк становитиме високий рівень небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, а також роз`ясненнями абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), наявність обставин, що обтяжують покарання (вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, висновок досудової доповіді, а також той факт, що викрадене майно повернуто потерпілим у незміненому стані, потерпілий не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинив новий умисний злочин проти власності, тому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів неможливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, при призначенні остаточного покарання немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового слідства не обирався. Підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме 686 грн. 48 коп. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 29.07.2021 № СЕ-19/121-21/16904-ТВ.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання - з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 ..
Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь держави 686 грн. 48 коп. (шістсот вісімдесят шість гривень 48 коп.) витрат на проведення судової товарознавчої експертизи від 29.07.2021 № СЕ-19/121-21/16904-ТВ.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: дриль-шуруповерт марки «Edon», моделі QM-1006S, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому вважати повернутим власнику ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1