ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1464/15-к Номер провадження 11-кп/814/668/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 286 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

та представника потерпілого адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження, № 0000455, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_12 , захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м.Кременчука від 26.02.2021 року,- В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, громадянин України, раніше не судимий, освіта середньо-технічна, не одружений, працюючий гірничим майстром у Крюківському кар`єроуправлінні, зареєстрований та фактично проживаючий: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано особисте зобов*язання, поклавши на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області витрати на стаціонарне лікування в сумі 5 397/ грн. 64коп.
Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_13 82 355 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кременчука Полтавської області, громадянин України, раніше не судимий, одружений, працюючий приватним підприємцем, освіта середньо-технічна, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючий: АДРЕСА_3 ,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1173 грн. 60коп за проведення авто технічної експертизи.
Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_13 82 355 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_12 залишити без розгляду. Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов прокурора задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області /р/р 0008 в ГУДК м.Кременчука Полтавської області, МФО 831019, код ЄДРПОУ 4698778, код платежу 24060300/ витрати на стаціонарне лікування в сумі 5 397/п*ять тисяч триста дев`яносто сім/грн.. 64коп.
Вирішено питання речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 вчинив злочин за наступних обставинах:
01 грудня 2013 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, в темний час доби при ввімкненому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. набережна Лейтенанта Дніпрова в м. Кременчуці, зі сторони пров. Червоноармійський в напрямку вул. Дем`яна Бєдного, керуючи автомобілем «ВАЗ 2170» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_7 , який перевозив у якості пасажира на передньому сидінні ОСОБА_16 .
В цей саме час, з виїзду прилеглої території буд. 54-а по вул. набережна Лейтенанта Дніпрова на головну дорогу виїхав автомобіль MAZDACX-7 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 .
Рухаючись у вказаному напрямку на ділянці дороги, де швидкість руху обмежена дорожнім знаком 3.29 до 40 км./год., зі швидкістю не менше 65,8 км/год.,наближаючись до виїзду з прилеглої території буд. 54-а по вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова, водій ОСОБА_7 маючи можливість виявити автомобіль MAZDACX-7, який виїжджав з прилеглої території на головну дорогу, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, чим порушив вимоги п.п. 12.3, 12.9. «б», п. 3.29. розділу 33 «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:
Порушивши вказані пункти «Правил дорожнього руху України», водій ОСОБА_7 допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 2170» з задньою правою частиною автомобіля MAZDACX-7 під керуванням водія ОСОБА_8 , який при цьому також порушив вимоги п.п. 10.1., 10.2. «Правил дорожнього руху України», не переконавшись у безпеці виконуваного маневру та не надав переваги у русі автомобілю «ВАЗ 2170».
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин за наступних обставинах:
01 грудня 2013 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, в темний час доби при ввімкненому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю з виїзду з прилеглої території буд. 54-а по вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова м. Кременчука, в напрямку вул. Дем`яна Бєдного, керуючи автомобілем MAZDACX-7 державний номерний знак НОМЕР_2 рухався водій ОСОБА_8 .
В цей же час, по проїзній частині вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова зі сторони пров. Червоноармійського в напрямку до вул. Дем`яна Бєдного, керуючи автомобілем «ВАЗ 2170» державний номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці дороги, де швидкість руху обмежена дорожнім знаком 3.29 до 40 км/год., зі швидкістю не менше 65,8 км/год., рухався водій ОСОБА_7 , який перевозив у якості пасажира на передньому сидінні ОСОБА_16
Рухаючись у вказаному напрямку в заданій дорожній обстановці, виїжджаючи з дворової території на головну дорогу, водій ОСОБА_8 не переконався у безпеці виконуваного маневру та не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 2170» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , чим поруши вимоги п.п.10.1;10.2 Правил дорожнього руху України, виїхав на вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова та допустив зіткнення задньою правою частиною автомобіля MAZDACX-7 з передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 2170» під керуванням водія ОСОБА_7 .
В результаті зіткнення пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля «ВАЗ 2170» ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки, яка викликала розрив низхідного відділу аорти та ускладнилася внутрішньою крововтратою (в ліву плевральну порожнину 2700 мл., в праву плевральну порожнину 700 мл. темної рідкої крові та дрібних згортків).; крововиливів під плевру легенів, ран на обличчі, саден на обличчі та нижніх кінцівках, синця на лівій кисті, які за ступенем тяжкості в своїй сукупності стосовно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх утворення.
Смерть ОСОБА_16 настала внаслідок: закритої тупої травми грудної клітки, яка викликала розрив низхідного відділу аорти та ускладнилася внутрішньою крововтратою (в ліву плевральну порожнину 2700 мл., в праву плевральну порожнину 700 мл. темної рідкої крові та дрібних згортків).
В результаті зіткнення водій автомобіля «ВАЗ 2170» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини лівого стегна; рваної рани правої гомілки в середній третині; закритої черепно-мозкової травми, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись з рішенням суду, потерпілий подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування вироку суду, ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
ОСОБА_7 визнати визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що не згоден з вироком суду в частині звільнення від відбування покарання обвинувачених.
Звільняючи ОСОБА_7 від реального відбування покарання, судом не враховано, що останній свою вину у вчиненні злочину та загибелі потерпілого ОСОБА_16 не визнав, щиро не розкаявся, вибачення перед батьками потерпілого не просив, матеріальної допомоги на поховання потерпілого не надав.
Посилання у вироку суду на щире каяття ОСОБА_7 не є вірними, оскільки останній вину у вчиненні злочину не визнав, а отже і не розкаявся у вчиненому.
Також, зазначає, що судом не врахована швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , яка згідно експертизи № 18-2059/2060 від 04.02.2019, в момент зіткнення могла бути 140 км/год.
Враховуючи, що звільненню від відбування покарання по амністії, підлягають засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування основного та додаткового покарання на підставі ЗУ «Про амністію», не обгрунтував чи вчинений ОСОБА_8 злочин з необережності.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , ставиться питання про скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_7 виправдати за ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення та відмовити в задоволенні позову прокурора до ОСОБА_7 .
В обгрунтування апеляційної скарги зазначають, що експертом було невірно визначено вказане ним у своєму висновку місце зіткнення автомобілів.
Також, виконуючи експертизу, експерт не був впевнений, яким саме транспортним засобом були залишені ті сліди та, лише за умови, що ті сліди могли бути залишені автомобілем ВАЗ-2170, всі його подальші дослідження та проведені розрахунки будуть вважатися правильними.
Варто зазначити, що під час виконання усіх послідуючих експертиз, експерти як Харківського НДІСЕ ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , так і експерти Одеського НДІСЕ ОСОБА_19 та ОСОБА_20 зазначили, що сліди у вигляді подряпин дорожнього покриття і юзу в позиції № 1 на схемі ДТП були утворені не в момент зіткнення, а вже після нього, а саме місце контакту автомобілів, з технічної точки зору, розташоване на деякій відстані до початку слідів у вигляді подряпин і юза.
При цьому експерти Одеського НДІСЕ прийшли до висновку, що слід подряпини, зафіксований у схемі під № 1, взагалі залишений заднім правим колесом автомобіля Мазда.
Тобто, аналізуючи зміст експертного висновку № 1/2 від 23.04.2014 року та зміст послідуючих експертиз та допитів експертів, можна зробити декілька висновків, кожен з яких свідчить, що експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ОСОБА_21 було невірно визначено місце зіткнення транспортних засобів.
Апелянт зазначає, що відповідно до способів визначення швидкості руху транспортних засобів у момент зіткнення, запатентованих КНДІСЕ, експерт зобов`язаний був визначити окремо кожну деталь, яка деформувалася у момент зіткнення, встановити ширину та глибину деформацій кожної деталі та врахувати їх при проведенні розрахунків, що експертом зроблено не було. Експерт лише перерахував деформовані деталі
До цього ж, експертом взагалі при проведенні розрахунків, не визначалася ні ширина ні глибина деформацій на автомобілі «МАZDА СХ-7».
У висновку автотехнічної експертизи № 14073/2016 від 26.02.2015 року експерт, оцінюючи дії обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає, що у нього недостатньо вихідних даних для виконання висновку про оцінку дій ОСОБА_7 , а відповідно до висновків судових експертиз № 1367/3817 від 29 квітня 2016 року та 9715 від 23.12.2016 року експерти взагалі в діях обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачають невідповідностей з вимогами ПДР України та відповідно причинного зв`язку із настанням ДТП.
Апелянт вказує, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинув потерпілий ОСОБА_16 сталася 01 грудня 2013 року, тобто фактично, більше семи років назад. За вказаний період часу ОСОБА_7 не було вчинено нових злочинів взагалі, та у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зокрема. Тобто, застосування такого додаткового покарання як позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки не матиме жодної мети виправлення засудженого, а нестиме в собі лише каральну мету, що є недопустимим.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, доводи представника потерпілого на підтримання вимог своєї апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішенне, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстВідповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно до вимог п.3 ч.1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

З вироку вбачається, що суд при обгрунтуванні доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 обмежився переліком всіх наданих прокурором доказів, та не зваживши на те, що зазначені докази щодо ОСОБА_7 носять суперечливий характер, не надав оцінки як кожному доказу окремо так і в їх сукупності та не зазначив які докази суд взяв до уваги і поклав їх в основу доведеності винуватості, а які відкинув і з яких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового і судового слідства проведено ряд, а саме пять, комплексних судових транспортно-трасологічних та автотехнічних експертиз.

У висновках всіх досліджених судом експертиз, за виключенням висновку Одеського НДІСЕ від 04.07.2019 року, однозначно зазначено, що дії водія автомобіля МАЗДА не відповідали вимогам п.п. 10,1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої пригоди.

Відповідно до висновку №18-2059/2060 від 04.07.2019 року Одеського НДІСЕ, як і відповідно до всіх інших висновків, визначити швидкість руху автомобілів ВАЗ та МАЗДА в умовах ДТП експертним шляхом не представляється можливим.

Разом з тим, у даному висновку зазначено, що по технічно спроможному варіанту швидкісного режиму автомобіля ВАЗ в діях водія автомобіля МАЗДА невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б , із технічної точки зору , знаходились в причинному зв`язку із настанням ДТП, не вбачається.

Разом з тим, у даному висновку зазначено, оскільки за умови дотримання регламентованого вимогами ПДР швидкісного режиму автомобіля ВАЗ дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 не відповідають вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України та вимогам дорожнього знаку 3.29 ПДР, з експертної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з ДТП.

З вироку суду вбачається, що висновки даної експертизи щодо дій водія ОСОБА_8 судом першої інстанції не взяті до уваги.

Апеляційний суд не бере до уваги даний висновок експертизи і стосовно водія ОСОБА_7 , , так як даючи аналіз даному висновку експертизи колегія суддів вважає, що даний висновок носить альтернативний і суперечливий характер, посилаючись на такі підстави як «приблизні розрахунки», « за умови», «окремі дані», у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що висновок Одеського НДІСЕ не може бути покладений в основу доведеності винуватості і водія ОСОБА_7 .

Крім того, висновок Одеського НДІСЕ вказує на порушення водієм автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 п.12.4 Правил дорожнього руху України, порушення якого органом досудового слідства водію ОСОБА_7 в обвинувальному акті не ставилась.

Відповідно до висновку експертизи від 23.04.2014 року дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3;12.9»б» ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з пригодою.

Дані висновки були зроблені експертом на підставі показань водія ОСОБА_22 та свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_24 .

Разом з тим, відповідно до висновку експертизи від 26.02.2015 року показання свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також водія ОСОБА_8 в частині розташування місця зіткнення автомобілів ВАЗ та МАЗДА в повздовжньому напрямку на відстані 10.3 м. від рівня електроопори №9, з технічної точки зору, є неспроможними.

Показання водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 в частині розташування місця зіткнення автомобілів ВАЗ та МАЗДА в повздовжньому напрямку на відстані 7.4 м. від рівня електроопори № 9 , з технічної точки зору, не позбавлені можливості.

За таких обставин колегія судів вважає, що висновок експерта від 23.04.2014 року в частині невідповідності дій водія ОСОБА_7 вимогам п.12.3;12.9»б» ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з пригодою, не можливо брати за основу наявності порушень водієм ОСОБА_7 ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з виниклою пригодою.

Відповідно до висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1367/3817 від 29.04.2016 року визначити, якою була швидкість руху автомобілів ВАЗ та МАЗДА в момент зіткнення експертним шляхом не представляється можливим.

В діях водія ВАЗ ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України, які б з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої пригоди.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.9 «б» та розділу 33 п.3 п.п. 3.29 ПДР України, але, з технічної точки зору, не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої пригоди.

Висновки експертизи від 29.04.2016 року стосовно дій водія ОСОБА_7 узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема показаннями свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_24 в частині швидкості автомобіля ВАЗ, даними протоколу огляду місця пригоди про виїзд автомобіля МАЗДА під керуванням водія ОСОБА_8 з прилеглої території на головну дорогу, де і сталось зіткнення з автомобілем ВАЗ під керуванням водія ОСОБА_7 .

Всі інші висновки експертиз в частині швидкості автомобіля ВАЗ та місця зіткнення автомобілів грунтуються на припущеннях, а тому відповідно до ст. 62 Конституції України не можуть бути доказами винуватості особи, так як усі сумніви тлумачаться на користь даної особи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_7 відсутні порушення вимог ПДР України, які перебували в причиному зв`язку з виниклою дорожньою транспортною пригодою, а тому в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутність склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, а вбачається порушення ПДР України, зокрема п.12.9»б» ПДР України, за які повинен нести відповідальність водій ОСОБА_7 відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку апеляційна скарга потерпілого щодо ОСОБА_7 не підлягає задовленню, а апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника підлягає до задоволення, а тому вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 підлягає скасуванню, а провадження стосовно ОСОБА_7 закриттю за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до пункту «в» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році» зазначено про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавлення волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Обвинувачений ОСОБА_22 вчинив злочин 01.12.2013 року, тобто до набрання чинності даного Закону, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином і класифікується як необережний злочин.

Обвинувачений ОСОБА_26 має на утриманні дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на день набрання чинності Закону « Про амністію в 2014 році» обвинувачений ОСОБА_26 мав на утримання двох дітей, яким не виповнилось 18 років.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано звільнив ОСОБА_26 від кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч.2 ст. 286 КК України, який він вчинив в тверезому стані, у зв`язку з чим апеляційна скарга потерпілого в цій частині не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину підлягають скасуванню і вказівки суду про стягнення грошових коштів солідарно з ОСОБА_7 .

Керуючись, ст. ст. 376 , 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 26 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук від 26 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України провадження стосовно ОСОБА_7 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Виключити з вироку суду вказівку про стягнення грошових коштів солідарно з ОСОБА_7 .
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_13 та прокурора до ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:

ОСОБА_27 .