справа № 208/4467/21
№ провадження 1-кп/208/471/21
ВИРОК
Іменем України

04 серпня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001191 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, розлучений, на утриманні має малолітню дитину 2013 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.09.2019 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України, до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- 08.04.2020 року вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 23.11.2020 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

12.07.2020 року, приблизно о 21.00 год., Моцний знаходячись поблизу будинку № 6 по вул. Ніколенка у м. Кам`янське, побачив раніше знайомого ОСОБА_6 , який мав при собі мобільний телефон «Blackview» model: «А20»

В ході розмови, Моцний попросив у Кара надати йому свій мобільний телефон для здійснення телефонних дзвінків, на що останній погодився.

Отримавши телефон, Моцний реалізовуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що ОСОБА_7 сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, утримуючи мобільний телефон при собі і не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, місце вчинення злочину залишив, чужим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду у розмірі 533 гривні 33 копійки.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Будучі допитаним в суді, обвинувачений підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті, та пояснив, що дійсно ввечері 12.07.2020 року, біля магазину «АТБ» по вул. Ніколенка у м. Кам`янське, зустрів раніше знайомого ОСОБА_8 , у користуванні якого побачив мобільний телефон. Попросив телефон здійснити дзвінки і ОСОБА_9 його надав. Подзвонивши, вирішив заволодіти цим майном і у подальшому продати, так як в нього не було грошей на придбання алкоголю. Скориставшись відсутності уваги ОСОБА_10 за ним, залишив місце вчинення злочину, а телефон у подальшому здав у ломбард. Гроші витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається. Шкоду завдану злочином потерпілому повністю відшкодував.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному дослідженні доказів, обсяг яких визначено, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання вини, щире каяття, відшкодування завданих злочином збитків. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, судом встановлено наступне.

08.04.2020 року, Моцний за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська засуджений за ст. ст. 185 ч.2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Шахрайство відносно ОСОБА_7 , інкриміноване ОСОБА_11 в теперішній справі, вчинено 12.07.2020 року, тобто в період відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з встановленням строку випробування.

23.11.2020 року, Моцний за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська засуджений по ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, при цьому враховуючи, що цей злочин вчинено ОСОБА_12 в 2019 році, судом застосовано правила ст. 70 ч.4 КК України відносно вироку від 08.04.2020 року.

Кримінальне провадження, що розглядається, надійшло до суду у червні 2021 року.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбуття покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Злочин передбачений ч.2 ст.190 КК України, відноситься до не тяжких злочинів. Моцний раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітнього сина 2013 року народження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер скоєного Моцним кримінального правопорушення, наслідки, що настали, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин що його обтяжують, принцип індивідуалізації покарання.

Суд вважає, що з урахуванням вчинення ОСОБА_12 нового умисного злочину в період відбуття покарання з випробуванням, його подальше перевиховання та виправлення можливо тільки шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. На думку суду, саме таке покарання необхідне для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину, і воно є законним та справедливим.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по проведенню судових експертиз, відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання, частково, у вигляді 1 місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.04.2020 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_4 покарання, рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.11.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи у сумі 653,80 гривень.

Речові докази по справі: мобільний телефон, що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - знявши арешт з майна, залишити у останнього у повному розпорядженні; договір фінансового кредиту під заставу телефону, оптичні диски - зберігати при матеріалах справи.

До набрання вироку законної чинності, запобіжний захід відносно засудженого не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через райсуд, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження. Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1