Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні №0001051,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, строком на 60 діб, із забороною залишати житло у період часу з 22 год 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності у діях підозрюваного жодного з ризиків, про які зазначено у клопотанні, а також не надано доказів, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 04.01.2022, та визначити альтернативний розмір застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що в ході досудового розслідування задокументовано декілька епізодів незаконного збуту ОСОБА_5 психотропної речовини «метамфетамін», що вказує на систематичність дій підозрюваного по отриманню коштів від зайняття злочинною діяльністю, та його схильність до вживання наркотичних засобів. Крім того, прокурор вказав, що на момент затримання ОСОБА_5 офіційно працевлаштований не був, а раніше він звільнявся від кримінально відповідальності за вчинення злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотиків.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не оцінив тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину. передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

На думку прокурора, ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом у нічну пору доби, продовжить займатись незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, може ухилятися від досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваному відома особа, яка здійснювала оперативну закупку психотропних речовин у нього, тому він може чинити незаконний тиск на цю особу.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили відмовити в апеляційних вимогах прокурора, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинений повторно.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» вказано, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих йому злочинах.

04 листопада 2021 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК.

05 листопада 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Так, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 хоча й і є несудимим, однак раніше був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що, у сукупності з відсутністю даних щодо наявності у нього законного джерела доходу, свідчить на користь даного ризику.

Разом з тим, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не зміг довести, що домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризику.

При цьому, слідчим суддею правильно враховано при обранні виду запобіжного заходу підозрюваному міцність його соціальних зв`язків за місцем проживання, зокрема наявність у нього постійного місця проживання, його сімейний стан та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Так, згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4,5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів на даному етапі досудового розслідування, не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу, а з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, вважає, що домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявлену ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 . Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3