ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/298/20 Номер провадження 11-кп/814/904/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000517 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у даному кримінальному провадженні, прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 27.05.2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Карлівського району Полтавської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, не військовозобов`язаного, інваліда другої групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України 7 (сім) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 125 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

02 жовтня 2019 року близько 07.00 години гр. ОСОБА_8 , перебуваваючи на сходинковому майданчику 2 - го поверху 3-го під`їзду багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тобто поряд з квартирою за місцем свого проживання, де також в цей час знаходився сусід останнього - ОСОБА_10 , маючи неприязні відносини до ОСОБА_10 , які склалися протягом тривалого часу проживання по сусідству, умисно, наніс ОСОБА_10 кулаками правої та лівої руки почергово два удари в передню частину тулуба останнього, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на підлогу. Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс два удари ногою в тулуб та ділянку живота останнього.

В подальшому, 03 жовтня 2019 року ОСОБА_10 було госпіталізовано до реанімаційного відділення закладу охорони здоров`я у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, де ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер.

Відповідно до висновку експерта № 83а від 29 жовтня 2019 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження, які умовно можна поділити на наступні групи:

а) синець на передній стінці живота з крововиливом в м`які тканини, крововилив в сальник, розрив брижі ободової кишки з гематомою, крововилив в порожнину очеревини в кількості 2,5 л. рідкої крові та згортків;

б) крововилив в жирову клітковину нирки та діафрагму ліворуч, синець на рівні 7-8 ребер по переднє - паховій лінії праворуч, синець в ділянці попереку праворуч, три (3) синці на рівні 5-9 ребер по переднє - паховій лінії ліворуч;

в) два (2) синці овальної форми на переднє - внутрішній поверхні правого плеча середній і верхній третині;

г) садно в ділянці лівого ліктьового суглоба та синець на рівні лівого колінного суглоба.

Ушкодження групи а) можуть бути оцінені, як тяжкі та як такі, що були небезпечні для життя, а в даному конкретному випадку спричинили настання смерті.

Ушкодження групи б), в) і г) відносно живої особи можуть бути оцінені як легкі тілесні ушкодження

Причиною смерті громадянина ОСОБА_10 стала тупа закрита травма живота, яка супроводжувалась крововиливом в м`які тканини живота, сальник, розривом брижі товстої кишки, крововиливом в порожнину очеревини малокрів`я внутрішніх органів.

Між заподіяною потерпілому ОСОБА_10 травмою живота і настанням його смерті вбачається прямий причинно - наслідковий зв`язок.

Того ж дня і у той же час ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, перебуваваючи на сходинковому майданчику 3-го поверху того ж будинку, умисно наніс ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в підборіддя та один удар кулаком лівої руки у праву частину тулуба, внаслідок чого ОСОБА_11 впав на підлогу та отримав тілесні ушкодження у вигляді синця на підборідді, по синцю в проекції середньої третини груднини на рівні 5-6 ребер по середнє - ключичній лінії праворуч та у верхній частині живота праворуч, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 116 від 11 жовтня 2019 року кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулися обвинувачений та прокурор.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення, застосувавши ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі, а також застосувати ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Не оспорюючи факту нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_12 зазначає, що судом не було враховано висновок комісійної експертизи №10, відповідно до якого спричинена ним травма потерпілому ОСОБА_10 в разі
своєчасного надання йому медичної допомоги не потягла би за собою смерть останнього і він міг залишитись живим.
Також вказує на те, що судом не було враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме, вчинення злочину щодо потерпілого, який системно порушував громадський порядок та спокій сім`і ОСОБА_8 ; обвинувачений транспортував ОСОБА_10 до лікарні, коли дізнався, що це необхідно; пояснення ОСОБА_12 про те, що вона не має до нього претензій матеріального та морального характеру та просить суд обрати обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.
Окрім цього, посилаючись на показання сина і дружини потерпілого, вказує на несвоєчасність надання йому медичної допомоги, потерпілий відмовлявся від виклику швидкої, страждав на зловживання спиртними напоями, при цьому того ж дня виходив з квартири і ходив із сином в гараж по картоплю, а потім продовжували вживати спирті напої.
Додає, що син ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , погодився з тим, що до вказаного конфлікту призвели неправомірні дії його батька, про що залишив заяву, в якій зазначив, що відмовляється від обвинувачення ОСОБА_8 , за ч.1 та ч. 2 ст. 125 КК України, тобто за спричинені йому тілесні ушкодження і просить суд закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Звертає увагу на наявність в нього захворювання спинного хребта у вигляді гриж, що дає ускладнення на ноги, і що, у свою чергу, доводить, що він, будучи на площадці в самих капцях, не міг нанести ОСОБА_10 сильного удару ногою, від якого могло виникнути тілесне ушкодження у вигляді розриву брижі ободової кишки, що потягло за собою крововилив в порожнину черевини. Відповідно, вказує. що не мав умислу спричинити ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, які в подальшому могли потягти його смерть.

В апеляційній скарзі прокурор, в якій просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 125 ККУ у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Не оспорюючи висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України, в обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не в повній мірі враховано, що обвинувачений вину у інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав, під час судових засідань намагався перекласти вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень на інших осіб, у відповідності до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 , передбачене ч. 2 ст. 121 КК У країни, є тяжким злочином.
Інші учасники вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в його інтересах, які частково підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, в частині пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання, та їх заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який подану прокурором апеляційну скаргу не підтримав та щодо застосування ст. 69 КК України не заперечував, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинуваченого та прокурора фактичні обставини провадження та висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.125 КК України, не оспорюються.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 та ч.1 ст.125 КК України та визнав його винуватим у нанесенні легких тілесних ушкоджень, а також тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 .
Так, прокурор, відповідно до вимог апеляційної скарги, не погоджується з розміром покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення вказаних злочинів та просить збільшити розмір покарання у виді позбавлення волі та остаточно засудити на підставі ч.1 ст.70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Водночас, обвинувачений у поданій апеляційній скарзі просить зменшити розмір призначеного покарання та засудити його із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України. Як вбачається зі змісту поданого захисником ОСОБА_7 клопотання, останній апеляційні вимоги обвинуваченого підтримав у повному обсязі.
Як вбачається з положень ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При цьому, при призначенні покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Враховуючи те, що ОСОБА_8 є інвалідом ІІ групи, має дитину-інваліда дитинства, вказані злочини вчинив щодо особи з антигромадською поведінкою, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та виголошував образи в біг обвинуваченого та його дружини, на момент апеляційного розгляду обвинувачений вину у вчиненому визнає, невизнання вини в суді першої інстанції пояснює неузгодженою лінією захисту із захисником, що представляв його інтереси, колегія суддів розцінює вказані обставини як такі, що пом`якшують покарання. Окрім цього що ОСОБА_8 має позитивні характеристики з місця проживання, раніше не судимий, самі потерпілі претензій майнового чи немайнового характеру до обвинуваченого не мають. Вказана сукупність обставин та даних про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, а отже колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційні вимоги прокурора та частково задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, застосувавши щодо нього положення ст. 69 КК України.
Водночас, перевіривши матеріали провадження і надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування щодо обвинуваченого ст.75 КК України з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення, у тому числі, тяжкого злочину, що спричинило смерть потерпілого, в судовому засіданні суду першої інстанції вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства за наведених вище обставин, врахувавши, з-поміж іншого і ті дані про особу обвинуваченого, обставини справи та докази, на які посилається сторона захисту.
При цьому колегія суддів вважає за можливе призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.121 КК України у виді 4 років позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів..
Враховуючи викладене, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 27.05.2021 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.121 КК України до покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.1 ст.125 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 27.05.2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4