Справа № 577/4683/21
Провадження № 1-кп/577/463/21

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта вища, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину, не працюючої, раніше не судимої,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.1, ст. 309 ч. 2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння нею кримінальних правопорушень, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, вона їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 307 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та ч. 2 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину та здійснює догляд за бабусею осообою похилого віку.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 з врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин справи, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, суд вважає можливим призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 та КК України. При цьому, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства та вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на обвинувачену виконання обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Суд приймає до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, складену Конотопським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» Сумської області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у т.ч. окремих осіб.
Крім того, суд, враховує що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самої обвинуваченої до скоєного, яка щиро розкаялася у вчиненому і відсутність будь-яких обставин, які б заважали їй вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення. В цій ситуації визначення іспитового строку на думку суду відповідатиме меті та дієвості кримінального провадження, оскільки впродовж цього терміну, обвинувачена дійсно матиме можливість довести своє виправлення та відсутність підстав для реального відбування покарання.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У пункті 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип законності і воно не було свавільним.
Одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «nulla poena sine lege» (ніякого покарання без закону), закріплений у ч.1 ст.7 Конвенції «Не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення».
Як зазначено у правовій позиції рішення Верховного Суду України у справі стосовно ОСОБА_7 , норми Особливої частини КК мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, в якій установлено загальні засади призначення покарання. У відповідності до ч.1 ст. 65 КК України, як зазначалося вище, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру, в тому числі й ті положення, що передбачені ст. 75 КК України.
Крім того, судом враховано, що призначення іспитового строку з визначенням відповідних обов`язків ОСОБА_4 надасть можливість останній реалізувати своє прагнення позбавитися від наркотичної залежності.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених судових експертиз в сумі 10 468 грн. 82 коп. (а. 37-45 наданих матеріалів) підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною за ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України і призначити їй покарання:
за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки;
за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі строком 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_4 ) процесуальні витрати за проведення судових експертиз на користь держави в розмірі 10 468 грн 82 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21 липня 2021 року на тимчасово вилучене майно 19 липня 2021 року під час огляду місця події, скасувати.
Речові докази: грошові кошти в сумі 200 грн. (50 грн.: СК2773506; ФБ 9350536; ТД 3181996; 20грн.: ТК 5321372; КШ 994220; 5 грн.: УА 4320518; ЮД 967708) в пакеті № 4418569, здані на рахунок ГУ НП в Сумській області залишити ГУ НП в Сумській області для подальшого використання.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1