Номер провадження 1-кп/243/580/2021
Номер справи 243/3228/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 28 » серпня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001460, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 липня 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Донецької обласної прокуратури 02 квітня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Відділу поліції №4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, одруженого,має на утриманні неповнолітню дитину, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 частина 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі Наказу Начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30 грудня 2016 року № 443 о/с ОСОБА_5 призначено на посаду оперуповноваженого Відділу кримінальної поліції Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до ст.ст. 1,17,62 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02 липня 2015 року ( зі змінами та доповненнями) та ч.3 ст. 18 КК України ОСОБА_5 , перебуваючи на займаній посаді, є службовою особою та постійно виконує функції офіційного представника державного органу виконавчої влади.

Враховуючи положення ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781 XII від 23 грудня 1993 року ( зі змінами та доповненнями) ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 8,18 Закону України «Про Національну поліцію» покладено обов`язки діяти лише відповідно до положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В ст. 41 КПК України зазначено, що оперативні підрозділи органів Національної поліції здійснюють слідчі ( розшукові) дії та негласні слідчі ( розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора. Під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Доручення слідчого, прокурора щодо проведення слідчих ( розшукових) дій та негласних слідчих ( розшукових) дій є обов"язковими для виконання оперативним підрозділом.

В частині 1 статті 103 КПК України вказано, що процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися у протоколі.

Приписами ч.3 ст. 104 КПК України передбачено зміст протоколу, який складається з вступної, описової та заключної частини, у яких зазначаються: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію ( прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії ( прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); послідовність дій; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Зі змісту ч.1 ст. 106 КПК України слідує, що протокол під час досудового розслідування складається під час проведення процесуальної дії або безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч.3 ст. 223 КПК України перед проведенням слідчої ( розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно частини 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих ( розшукових) дій та негласних слідчих ( розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В ч.2 ст. 84 КПК України зазначено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.1 ст. 95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ст. 224 КПК України допит проводиться за місцем проведення досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Перед допитом встановлюється особа, роз`яснюються її права, а також порядок проведення допиту. У разі допиту свідка він попереджається про кримінальну відповідальність за відмову давати показання і за давання завідомо неправдивих показань.

В порушення вищевказаних норм КПК України ОСОБА_5 вчинив службове підроблення за наступних обставин.

Так, у провадженні старшого слідчого Слідчого відділу Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 перебували матеріали кримінального провадження № 0001705 від 15 серпня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

22 серпня 2018 року ОСОБА_7 в ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження в порядку ст. 40 КПК України надано доручення оперативному підрозділу № 788/303/03-2018 про проведення слідчих дій, яким доручено встановити очевидців вказаного кримінального правопорушення, допитати їх в якості свідків. В подальшому виконання вищевказаного доручення слідчого доручено оперуповноваженому відділу кримінальної поліції Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5

25 серпня 2018 року під час виконання доручення слідчого ОСОБА_5 зателефонував по мобільному телефону раніше знайомому мешканцю с. Привілля Слов`янського району Донецької області ОСОБА_8 та поцікавився, чи відомо йому щось про обставини вчинення грабежу в с. Привілля, який відбувся 15 серпня 2018 року. У відповідь ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 , що дійсно бачив двох невідомих чоловіків біля магазину в с. Привілля, однак, будь яких інших конкретних даних з приводу вчинення грабежу він не зміг повідомити.

Після цієї розмови у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу Протоколу допиту свідка ОСОБА_8

25 серпня 2018 року з метою створення доказів, які можуть бути у подальшому використані для доведення вини осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Слов`янську Донецької області, більш точно час та місце встановити не виявилось за можливе, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, склав завідомо неправдивий офіційний документ Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25 серпня 2018 року, до якого на власний розсуд вніс відомості, які повністю не відповідали дійсності. Зокрема, до вказаного Протоколу допиту свідка ОСОБА_5 вніс неправдиві відомості про те, що він за участі свідка ОСОБА_8 , який насправді не був присутній при проведенні даної слідчої дії, 25 серпня 2018 року в період часу з 16 години 10 хвилин до 16 години 55 хвилин, пересвідчившись в особі свідка, роз`яснивши йому права та обов`язки, передбачені КПК України, провів його допит, перебуваючи при цьому біля будинку АДРЕСА_2 . Окрім того, до Протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 25 серпня 2018 року ОСОБА_5 вніс завідомо неправдиві та вигадані ним обставини вчинення грабежу, які нібито повідомив йому свідок ОСОБА_8 . Після цього з метою завершення свого злочинного умислу на службове підроблення ОСОБА_5 надав підроблений ним Протокол допиту невстановленій особі, яка на прохання ОСОБА_5 підписала його, засвідчивши факт ознайомлення зі змістом протоколу.

Потім ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що Протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 25 серпня 2018 року містить завідомо неправдиві відомості, в цей же день передав цей Протокол слідчому ОСОБА_7 , чим здійснив видачу завідомо неправдивого офіційного документа.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 частина 1 КК України, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.

28 серпня 2021 року обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з Клопотанням про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що відповідно до частини 4 статті 12 КК України вказаний злочин відноситься до нетяжких злочинів. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. Відповідно до Обвинувального акту ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення 25 серпня 2018 року, тобто з дня вчинення ним злочину минуло три роки.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав до суду Клопотання, в якому вказав, що він згоден на звільнення його від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 366 КК України на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, що в разі свого бажання доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, він може завершити розгляд кримінального провадження по суті для ухвалення відповідного вироку, на що ОСОБА_5 зазначив суду, що він розуміє ці обставини і просить звільнити його від кримінальної відповідальності за спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор проти задоволення заявленого Клопотання не заперечував і вказав, що дійсно минули строки, встановлені законодавством, для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали Клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Розглядаючи вказане Клопотання, суд виходить із положень Глави 24 параграфу 2 КПК України, яка передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У відповідності до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з Обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з Клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до частини 3 статті 288 КПК України зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене статтею 366 частина 1 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Оскільки встановлено, що нетяжкий злочин був вчинений обвинуваченим 25 серпня 2018 року, визначений у статті 49 КК України строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності сплив, підстав для зупинення чи переривання перебігу строку давності суд не вбачає, обвинувачений ОСОБА_5 нових злочинів протягом перебігу строків давності не вчиняв, а тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 частина 1 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження з цих підстав слід закрити.

При цьому обвинувачений, якому судом роз`яснено підставу звільнення від відповідальності, а також його право на розгляд його справи незалежним та безстороннім судом для доведення своєї невинуватості, наполягав на задоволенні Клопотання про закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною на підставі закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи обмеження строків строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, що вчинила злочин, за відсутності обставин, що є перешкодою для застосування положень статті 49 КК України, наявністю обставин, що підтверджують благополучне закінчення строків давності за раніше вчинений злочин, приймаючи до уваги прохання обвинуваченого звільнити його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою обставиною суд вважає, що Клопотання обвинуваченого про звільнення його - ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366 частина 1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі е заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 44, пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України, пунктом 1 частина 2 ст. 284, ст. 285, ст. 286, ст. 288 частина 3, ст.ст. 369- 372 КПК України суд -

У Х В А Л И В

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 частина 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 частина 1 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001460, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366 частина 1 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Ухвалу постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .