Справа № 167/685/21
Номер провадження 1-кп/167/116/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, без освіти, не одруженого, офіційно не працюючого, уродженця смт. Торчин, Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 12 січня 2018 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінено та призначено за ч. 1 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у кримінальному провадженні № 0000268, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2021 року, щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 Кримінального кодексу України (далі - КК України)

в с т а н о в и в :
До Рожищенського районного суду Волинської області надійшло кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 09 червня 2021 року, щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.
07 вересня 2021 року прокурором ОСОБА_3 до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки ризики, визначені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та встановлені попередніми ухвалами слідчого судді не змінилися, а продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений може мати намір переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у ньому.
Потерпіла, спочатку поклалась на розсуд суду при вирішенні клопотання, а в подальшому не підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила відпустити обвинуваченого.
Законний представник потерпілої при розгляді даного клопотання покладається на розсуд суду.
Обвинувачений та його захисник, заперечили проти клопотання прокурора, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, суд доходить такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду від 11 червня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Востаннє, ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року продовжено міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на строк 12 днів, до 10 вересня 2021 року включно.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші обставини що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Із клопотання прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення та які на даний час не змінилися.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Рожищенським районним судом Волинської області розпочато судове провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Суд не перейшов до судового розгляду кримінального провадження, не заслухано показань обвинуваченого, потерпілої, свідків та не досліджено письмових доказів. Тобто в суді на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На думку суду, продовжує також існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, скільки обвинувачений міцних соціальних зв`язків не має, не має офіційного місця роботи, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має паспорта громадянина України та обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , окрім наведеного вище, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий 12 січня 2018 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, який ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінено та призначено за ч. 1 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Відтак, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені п.п 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт, а тому клопотання захисника та обвинуваченого з цього приводу не підлягає задоволенню.
На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, достатніми для переконання, що існують передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, тому суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 06 листопада 2021 року, включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити для відома та виконання в Державну установу "Луцький слідчий ізолятор".
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1