Провадження 1-кп/544/111/2021
Справа №544/923/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 27.04.2021, за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, пенсіонера, утриманців немає, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 17 квітня 2021 року близько 17.00 год, маючи умисел на крадіжку деревини, на власному автомобілі ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 з легковим причепом кустарного виробництва, прибув на ділянку лісосмуги поблизу с. Сасинівка Пирятинської ОТГ Лубенського району Полтавської області, зокрема на 773 кілометрі 7 пікеті лівої сторони колії дільниці «Бахмач-Гребінка» Південної залізниці та обліковується на балансі Виробничого підрозділу «Лубенська дистанція лісонасаджень» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку деревини для подальшого її використання у власному домогосподарстві у якості палива, ОСОБА_4 , з використанням бензопили розпочав розпилювати на частини стовбур дерева породи Ясен зелений об`ємом 2,09 м3, що знаходився в лісосмузі, та завантажувати його на причеп автомобіля для подальшого перевезення до місця свого проживання. Однак останній не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки деревини до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з прибуттям на місце працівників поліції. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 12.05.2021 №СЕ-19/117-21/5654-ТВ ринкова вартість деревини дров`яної породи Ясен зелений не промислового використання об`ємом 2,09 м3, яку намагався викрасти ОСОБА_4 , станом на дату вчинення кримінального правопорушення, становить 1128,60 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд знаходить їх достатніми та істинними.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд, у межах ч.3 ст.349 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.15, ч.1 ст. 185 КК за обставин, встановлених судом.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яка не була доведена до кінця з причин, що не залежали від його волі.

При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обвинувачений на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Разом з тим суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальний проступок у зв`язку з тяжким майновим станом та його діями майнової шкоди потерпілому не було завдано.

Вищенаведені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і приходить до висновку про можливість застосування положень статті 69 КК України та призначення обвинуваченому за ч.1 ст.185 КК України покарання нижче від нижчої межі санкції статті.

З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, тяжких наслідків від якого не настало, враховуючи дані про особу винного і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу в повній мірі буде відповідати засадам призначення покарання, особі обвинуваченого, конкретним обставинам скоєного кримінального проступку і буде відповідати критеріям необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних праіопорушень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Визнаний речовим доказом автомобіль ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 з легковим причепом кустарного виробництва, що належить обвинуваченому, не був знаряддям вчинення кримінального проступку, оскільки не використовувався для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тому в цьому випадку спеціальній конфіскації не підлягає. Крім того, згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції не лише за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у цій конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».

Вирішуючи долю речового доказу у кримінальному провадженні автомобіля, суд враховує положення національного права та практики тлумачення й застосування положень міжнародного законодавства, а також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження та вартість транспортного засобу, яка значно перевищує розмір майна, яке намагався викрасти обвинувачений і суму штрафу, тобто є неспівмірною.

Суд вважає за необхідне згідно ст. 124, 126 КПК України стягнути із ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертизи.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 185 КК та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК Україниу вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів громадян, що на час розгляду справи складає 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Речові докази: автомобіль ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 з легковим причепом кустарного виробництва без маркування та номерного знаку та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного автомобіля, який знаходяться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити йому як власнику,бензопилу марки «WINZOR» та полімерну пляшку з рідиною із запахом бензину, які знаходяться на зберіганні в камері схову зберігання речових доказів ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути ОСОБА_4 як власнику, стовбур дерева породи ясен, розпиляний на 31 частину, що знаходиться на зберіганні в камері схову зберігання речових доказів ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - повернути Виробничому підрозділу «Лубенська дистанція лісонасаджень» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Зняти арешт, що накладений ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.05.2021, на тимчасово вилучене майно: автомобіль ВАЗ-21063 д.н.з. НОМЕР_1 з легковим причепом кустарного виробництва без маркування та номерного знаку та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного автомобіля, бензопилу марки «WINZOR», полімерну пляшку ємністю 2 л з рідиною із запахом бензину, стовбур дерева породи ясен, розпиляний на 31 частину.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000138 від 27.04.2021 в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 коп.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1