Справа № 728/1772/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/547/21
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області 07 червня 2021 року було задоволено подання Бахмацького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_8 та направлено засудженого для відбування покарання згідно вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.11.2013 року.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу його фактичного затримання.

Таке рішення суду мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_8 неодноразово не з`являється до уповноваженого органу для реєстрації у встановлені дні, не виконує покладені на нього судом обов`язки, за час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації зарекомендував себе негативно, обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України.

Вказує, що ОСОБА_8 не переховувався і не переховується від суду, і на сьогодні він мешкає у АДРЕСА_1 . Зазначає, що у жовтні 2014 року ОСОБА_8 з дозволу працівника кримінально-виконавчої інспекції Бахмацького району Чернігівської області приїхав у м. Севастополь по робочих справах і по об`єктивним, незалежним від його волі причинах, не зміг повернутися до м. Бахмача та прибути в судове засідання на 11.11.2014 року, після цього ОСОБА_8 був оголошений судом в міжнародний розшук і з того часу не має можливості потрапити в Україну.

Звертає увагу, що для перетину кордону та потрапляння до материкової частини України необхідно зняти його з розшуку, про що він наголошував в суді першої інстанції, однак суд провів судовий розгляд без засудженого. Вважає, що місцевий суд істотно порушив вимоги ч. 1 ст. 323 КПК України, а саме, не відклав судовий розгляд та не вжив необхідних заходів до забезпечення прибуття засудженого до суду, чим порушив його право на захист. Також вважає, що судовий розгляд подання відбувся поверхово, без з`ясування всіх істотних обставин. Наголошує, що в матеріалах справи відсутні матеріали, які б вказували на виконання працівниками КВІ дій, направлених на встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , а саме недотримання працівниками кримінально-виконавчої інспекції вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за № 16/8615.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника прокурор, який брав участь в суді першої інстанції прокурор Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07.06.2021 року залишити без змін.

В засідання апеляційного суду захисник не зявився, судом був належним чином повідомлений ( в тому числі засобами електронного зв`язку) про час і місце розгляду справи. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті з участю тих учасників процесу, які з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наполягав на залишенні ухвали суду без змін, дослідивши матеріали судової та особової справ засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Таке рішення ґрунтується наступним.

Справа, яку розглянув місцевий суд, стосується виконання вироку. У відповідності до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.11.2013 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

26 грудня 2013 року вирок суду набрав законної сили і був звернутий до виконання, направлений до Бахмацької КВІ та прийнятий до виконання.

В поданні інспектора Бахмацького районного відділу КВІ порушено питання про направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання, оскільки ОСОБА_8 протягом іспитового строку зарекомендував себе негативно, неодноразово не з`являвся до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації без поважних причин, незважаючи на письмові попередження та роз`яснення наслідків ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, був повідомлений про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, зник з постійного місця проживання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

08 січня 2014 року ОСОБА_8 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, окрім того, в цей же день у відношенні засудженого були встановлені дні явки для реєстрації та їх періодичність другий вівторок кожного місяця.

Згідно з листком реєстрації ОСОБА_8 не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції 08.07.2014, 12.08.2014, 02.09.2014, 11.11.2014, 09.12.2014, 13.01.2015, 10.02.2015, 10.03.2015, 14.04.2015, 12.05.2015, 09.06.2015, 14.07.2015, 11.08.2015, 08.09.2015, 13.10.2015 та 10.11.2015.

При цьому, 29.09.2014 ОСОБА_8 було попереджено про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення до суду можуть бути направлені матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

25.01.2014 року Бахмацьким РВ УМВС України в Чернігівській області було внесено відомості про кримінальне провадження №0000056 за ч.1 ст.122 КК України, у якому обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 30.09.2014 року був направлений до Бахмацького районного суду.

Ухвалою Бахмацького районного суду від 11.11.2014 року був оголошений розшук ОСОБА_8 та зупинено судове провадження до розшуку обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

За змістом ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно положень ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Щодо підстав скасування місцевим судом звільнення засудженого від покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає, що таке скасування ґрунтувалось на фактично встановлених судом обставинах справи.

Зазначене свідчить про невиконання вироку суду засудженим і наявність підстав для скасування звільнення від покарання з випробуванням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки засуджений не з`являється до уповноваженого органу для реєстрації у встановлені дні, не виконує покладені на нього судом обов`язки, за час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації зарекомендував себе негативно, обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Посилання сторони захисту на проведення судового розгляду без засудженого ОСОБА_8 слід визнати безпідставними, оскільки при новому судовому розгляді у суду були відомості про належний виклик засудженого в судове засідання. Як встановлено, засуджений належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового розгляду, що підтверджується двома належним чином врученими повістками про виклик, які вручені особисто (а.п. 102-103). Крім того, як вбачається з журналу судового засідання від 07.06.2021 року захисник ОСОБА_7 запевнив суд в обізнаності засудженого про розгляд справи, та на підтвердження цього надав заяву ОСОБА_8 , в якій він повідомляє, що йому відомо про розгляд по відношенню до нього подання, однак він не може з`явитися до суду у зв`язку з перебуванням у розшуку. (а.п. 78,79).

Як видно в суді інтереси засудженого ОСОБА_8 були представлені захисником та в силу обставин, а саме, оголошення засудженого в розшук, право на захист його порушено не було.

Крім цього, як зазначено в заяві засудженим, вказано та підтверджено в суді захисником, ОСОБА_8 свідомо в жовтні 2014 року поїхав до АР Крим на нетривалий проміжок часу з метою заробітку та начебто з дозволу працівника кримінально-виконавчої інспекції.

На поважність причин неприбуття в судове засідання засуджений вказує, що в силу об`єктивних обставин не може залишити територію АР Крим та м. Севастополь. Однак, засуджений повинен був усвідомлювати перешкоди у перетинанні кордону при спробі повернення на територію, підконтрольну Україні. Окрім того, в суді не наведено жодного аргументу, чому починаючи з 2014 року засудженим не вжито заходів щодо повідомлення суду та кримінально-виконавчої інспекції про його місцезнаходження, а заяву про своє місце перебування останнім подано лише у 2021 році, тобто через 7 років. А твердження засудженого в своїй заяві про надання дозволу працівником кримінально-виконавчої інспекції на його виїзд до АР Крим в суді жодним доказом не підтверджено.

З огляду на такі обставини, колегія суддів відмічає, що умисне ухилення засудженого від суду та порушення ним обов`язків, встановлених вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.11.2013 року щодо періодичності явки на реєстрацію до підрозділу кримінально-виконавчої інспекції не спростовують доводи сторони захисту про необізнаність засудженого про негативні наслідки у виді оголошення в розшук та звернення до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання.

Що стосується тверджень захисника про недотримання працівниками кримінально-виконавчої інспекції вимог Кримінально-виконавчого кодексу України та Інструкції, а саме, до поверхневого здійснення першочергових розшукових заходів, тобто порушення працівниками КВІ вимог п.п. 1.7, 6.1.1 Розділу IV, то слід зазначити наступне.

Як видно з особової справи, засуджений ОСОБА_8 , будучи належним чином 08 січня 2014 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, йому згідно листка реєстрації були установлені дні явки та їх періодичність, проте, засуджений 16 разів в період з 08.07.2014 по 10.11.2015 не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.(а.о.с. 18).

29 вересня 2014 року засудженого ОСОБА_8 було попереджено про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавчою інспекцією можуть бути направлені матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання.

Згідно ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2014 року засудженого ОСОБА_8 було оголошено в розшук в рамках кримінального провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Отже, такі обставини цілком підтверджують обізнаність засудженого про наявні в нього обов`язки згідно вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25.11.2013 року та кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і відповідно свідоме розуміння ухилення засудженим від явок на реєстрації до КВІ та від суду.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що судочинство у відповідності до ст. 22 КПК України ведеться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження своїх правових позицій, прав і законних інтересів. На відміну від сторони обвинувачення, сторона захисту не надала суду першої і апеляційної інстанцій ніяких доказів на підтвердження своїх апеляційних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 порушив умови та порядок відбування покарання з випробуванням, свідомо нехтуючи своїми обов`язками згідно ч. 3 ст. 166 КВК України, а тому оскаржувана ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а передбачені законом підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 червня 2021 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення, є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4