Провадження № 1-кс/947/506/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000669 від 28.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання, в ході досудового розслідування встановлено що 28.12.2021 року до ЧЧ ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт інспектора роти 5 батальйону 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те, що 28.11.2021 за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем`янської, 8-Б, було зупинено автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову, за кермом якого знаходився гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 27.08.2005 року на вищевказаний автомобіль. При перевірці свідоцтва про реєстрацію вказаного ТЗ серія та номер НОМЕР_2 були виявлені ймовірні ознаки підробки свідоцтва про ТЗ . На місце було викликано СОГ ВП №4 ОРУП №1. Під час проведення огляду місця події за вищевказаною адресою, дізнавачем виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію автомобілю марки «БМВ», моделі «Х5», р/н « НОМЕР_1 » серія та номер НОМЕР_2 для подальшого направлення на експертне дослідження. (ЖЄО 21358)

В ході виїзду групи СОГ ВП №4 ОРУП №1 в м. Одесі старшим дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №4 Одеського РУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 в порядку ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення дізнавач, провів огляд місцевості, речей та документів, за адресою: м. Одеса, вул. Зої Космодем`янської, 8-Б, а саме ділянки місцевості, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вищевказаний автомобіль та ключ запалювання від вищевказаного автомобілю.

28.12.2021 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №4 Одеського РУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами тимчасово вилучених речей 28.12.2021 року в ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову, яке було опечатано в спеціальний пакет Національної поліції України № FPS5010122; ключ запалювання чорного кольору від автомобіля марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову, який було опечатано в паперовий пакет.

Дізнавач зазначає, що вказане майно відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України, а саме вказане майно, речі та документи є об`єктом кримінально протиправних дійта набуте кримінально протиправним шляхом або знаряддя скоєння кримінального правопорушення, зберігає на собі інформацію що має важливе доказове значення (в разі проведення авто технічної експертизи, можливо встановити власника транспортного засобу), містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

До суду надійшла заява про розгляд клопотання у відсутність дізнавача.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, надані з клопотанням, приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з поданого клопотання та долучених в його обґрунтування матеріалів, слідчим під час складання клопотання не було дотримано вимог ч.2 ст.171 КПК України, що позбавляє можливості слідчого суддю розглянути таке клопотання по суті.

Так, в порушення вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні дізнавача про арешт майна належним чином не обґрунтовано наявність підстав та необхідності в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.12.2021 року клопотання дізнавача про арешт вищезазначеного у клопотанні майна, було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Разом з тим, дізнавач повторно звернувся до слідчого судді з аналогічним клопотанням про арешт майна, не усунувши недоліки, зазначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 30.12.2021 року.

Зокрема, з поданого клопотання вбачається, що досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 28.12.2021 року, кримінальне провадження зареєстровано з приводу виявлення ймовірних ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В даному клопотанні дізнавач зазначає, що вилучене майно, в тому числі автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову та ключ запалювання чорного кольору від автомобіля марки «БМВ» є доказами у кримінальному провадженні та має значення для обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Разом з тим, будь-яке обґрунтування, на підставі якого слідчий суддя міг би вирішити питання обґрунтованості вказаних доводів сторони обвинувачення, зокрема перевірити факт відповідності такого майна категорії речових доказів (ч.1 ст.98 КПК України), дане клопотання не містить.

Зокрема, з поданого клопотання жодним чином не вбачається, які конкретно відомості щодо обставин, які досліджуються в рамках вказаного кримінального провадження зареєстровано з приводу виявлення ймовірних ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, містять зокрема, автомобіль марки «БМВ», моделі «Х5», 2003 р.в., р.н. НОМЕР_1 , сірого кольору, без номерів кузову та ключ запалювання чорного кольору від автомобіля марки «БМВ», та яке відношення має зазначене майно до кримінального провадження за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме ймовірного підроблення документу.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин та враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000669 від 28.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1