Справа № 631/487/18
Провадження № 1-кс/631/97/18
У Х В А Л А
про арешт тимчасово вилученого майна

10 травня 2018 року селище міського типу Нова Водолага

Слідчий суддя Нововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю з боку сторони обвинувачення Начальника Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_2 та Заступника начальника Слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , а також секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду клопотання Заступника начальника Слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 «Про арешт тимчасово вилученого майна», -

в с т а н о в и в:

Заступник начальника Слідчого відділу Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому пунктом 5 частини 2 статті 40 Кримінального процесуального кодексу України, звернулась до слідчого судді, обраному шляхом автоматизованого розподілу, із клопотанням «Про арешт тимчасово вилученого майна», складеним 04.05.2019 року та погодженим того ж дня Начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_2 , поданим в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2018 року під № 0000200.

Зазначене клопотання зареєстроване за вхідним № 2242/18-вх від 08.05.2018 року о 12 годині 34 хвилини 35 секунди, із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/487/18 (провадження № 1-кс/631/97/18).

На обґрунтування клопотання заступник начальника зазначив, що 24.04.2018 року до чергової частини Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , яка мешкає за адресом: АДРЕСА_1 про те, що ОСОБА_6 , мешканець села Караван Нововодолазького району Харківської області, порушує законодавство про вибори, шляхом надання неправомірної вигоди виборцям, які мешкають у селі Караван, з метою голосування за його кандидатуру на виборах депутатів в об`єднані територіальні громади. Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до постанови Центральної виборчої комісії від 16 лютого 2018 року № 22, визначено перелік об`єднаних територіальних громад, утворених у межах Харківської області, у яких призначаються перші місцеві вибори 29 квітня 2018 року, згідно Додатку №14 до вказаного переліку включена Старовірівська сільська об`єднана територіальна громада, одним із кандидатів у депутати від округу № 16 у селі Караван Нововодолазького району, допущено ОСОБА_6 . В ході досудового розслідування в якості свідка допитано ОСОБА_5 , яка надала показання про те, що від місцевих мешканців села Караван Нововодолазького району Харківської області, а саме від ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших дізналася про те, що ОСОБА_9 , яка раніше працювала в селі Караван поштаркою, являється агітатором від партії «Батьківщина», розносила агітаційні газети від своєї партії та при цьому виборців, які мешкають по АДРЕСА_1 , Світла, Пушкіна, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , агітувала віддати свій голос за голосування на виборах депутатів в об`єднані територіальні громади за кандидата в депутати ОСОБА_6 , при цьому з агітаційними газетами передавала гроші в сумі 100-200 гривень. 24.04.2018 слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області проведено огляд біля домоволодіння ОСОБА_10 за адресом: АДРЕСА_4 , в ході якого останньою була надана газета без титульної сторінки з програмою телепередач та дві купюри грошових коштів номіналом по 200 гривень (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008), які було вилучено в ході проведення огляду. В зв`язку з тим, що ОСОБА_10 відмовилась надавати будь які пояснення в момент надання нею працівникам поліції газети та грошових коштів, що підтверджується відповідним рапортом працівників поліції, органом досудового розслідування не виявилося за можливе встановити походження даних грошових коштів та відношення їх до зазначеного кримінального провадження та можливості використання в якості речових доказів.Допитана лише 03.05.2018 року в якості свідка ОСОБА_10 надала показання про те, що в квітні поточного року місцева мешканка ОСОБА_9 надала їй агітаційну газету, за отримання якої ОСОБА_10 розписалася у якомусь журналі, а коли дома відкрила газету, то виявила в ній грошові кошти в сумі 400 гривень, двома купюрами, які вона в подальшому надала органам поліції. Після допиту свідка ОСОБА_10 встановлено, що надані нею газета з грошовими коштами номіналом по 200 гривень (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008) є засобом вчинення кримінального правопорушення та в подальшому зазначені грошові кошти та газети визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки вони є матеріальним об`єктом, який використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вилучене майно,газета на 4 аркушах, без титульної сторінки з програмою телепередач та дві купюри грошових коштів номіналом по 200 гривень (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008) є засобом вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим виникла необхідність накладення арешту на зазначене майно для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення.З метою забезпечення кримінального провадження, при наявності підстав для арешту майна, що є доказом злочину, необхідно накласти арешт, тобто тимчасово, до скасування у встановленому Кримінальному процесуальному кодексу України порядку, позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, власника та особи, яка фактично користувалась зазначеним майном, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення.При цьому, в даному випадку майно, стосовно якого ставиться питання про накладення арешту, не відноситься до майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Тому просила накласти арешт на газету на 4 аркушах, без титульної сторінки з програмою телепередач та дві купюри грошових коштів номіналом по 200 гривень (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008), тобто позбавити права на відчуження, розпорядження та користування майном у кримінальному провадженні для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення.

Заступник начальник Слідчого відділу Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судовому засіданні своє клопотання «Про арешт тимчасово вилученого майна» підтримала у повному обсязі й просила його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту клопотання.

Начальник Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юрист 2 класу ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання «Про арешт тимчасово вилученого майна» підтримав у повному обсязі й просила його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту клопотання.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власник майна ОСОБА_9 ), до слідчого судді не з`явилась, про місце, день, місяць, рік і час прибуття була сповіщена своєчасно та належним чином шляхом здійснення судового виклику за допомогою мобільного зв`язку, заяву про відкладення розгляду клопотання або про його розгляд за її відсутності не надала, про причини своєї неявки не повідомила.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником, - адвокат ОСОБА_11 ) до слідчого судді також не з`явився, про місце, день, місяць, рік і час прибуття був сповіщений своєчасно та належним чином шляхом здійснення судового виклику за допомогою мобільного зв`язку, надав клопотання, зареєстроване за вхідним № ЕП-366/18-вх від 10.05.2018 року, в якому просив питання вирішити за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі в місті Харкові, вказавши, що заперечує проти його задоволення, оскільки майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не містить в собі жодної доказової інформації, отже не може бути доказом у кримінальному провадженні.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власник майна ОСОБА_10 ), до слідчого судді теж не з`явилась, про місце, день, місяць, рік і час прибуття була сповіщена своєчасно та належним чином шляхом здійснення судового виклику за допомогою мобільного зв`язку, заяву про відкладення розгляду клопотання або про його розгляд за її відсутності не надала, про причини своєї неявки не повідомила.

Згідно із частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Отже, неприбуття за судовим викликом у судове засідання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт та її представника не є перешкодою для розгляду клопотання.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами, в тому числі й особами, які не з`явились, у порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді питання щодо їхніх прав та обов`язків, вважає за можливе розглянути клопотання у їх відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання у кримінальному провадженні за № 0000200 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, перевіривши їх доказами, дослідженими у відкритому судовому засіданні у їхні сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, сумлінно і принципово здійснюючи свої повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діючи у межах і відповідно до вимог процесуального та матеріального закону, а також ретельно перевіривши наявність об`єктивної необхідності й виправданості саме такого втручання у права і свободи особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді слідчого судді належного суду.

Кримінальний процесуальний кодекс України у пункті 18 частини 1 статті 3 визначає слідчого суддю як суддю суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Вказаний контроль здійснюється ним в тому числі й шляхом вирішення питань, пов`язаних з обмеженням конституційних прав і свобод таких осіб.

Стаття 64 Основного Закону України, прийнятого 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) гарантує, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Крім того, як закріплює стаття 16 Кримінального процесуального кодексу України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження також здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом.

При цьому, з огляду на приписи пункту 2 частини 1 статті 7 та частини 1 і 5 статті 9 кримінального процесуального кодифікованого закону України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність, яка полягає у неухильному додержуванні вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З метою належного дотримання вимог, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчим суддям під час розгляду клопотань про арешт тимчасово вилученого майна слід враховувати правові позиції Європейського суду з прав людини, сформульовані ним, зокрема, у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, де визначено, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Окрім того, у пункті 38 рішення «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року Європейський суд з прав людини встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчий суддя перш за все ураховує, що завданням кримінального провадження, визначеним у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя також ураховує зміст частини 1 і пункту 7 частини 2 статті 131, а також частини 1 і 2 статті 132 вище зазначеного кодексу, відповідно до яких заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з метою досягнення дієвості цього провадження.

Діюче законодавство у статті 190 Цивільного кодексу України визначає майно як особливий об`єкт та вважає ним окрему річ, сукупність речей, а також майнові права, що визнаються речовими правами та є неспоживаною річчю, а також обов`язки.

Одночасно з цим частина 2 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України обумовлює як певне майно речі, документи, гроші тощо.

Так, стаття 179 Цивільного кодексу України роз`яснює, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 99 Кримінального процесуального кодексу України документ це спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, що містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини.

З огляду на приписи статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями) кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). При цьому грошові знаки випускаються у формі банкнот і монет, що мають зазначену на них номінальну вартість, а єдиним законним платіжним засобом в Україні є грошова одиниця України (гривня).

Таким чином, грошима є банкноти і монети.

Отже, норми права, які містяться у частинах 10 12 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, роз`яснюють, що арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. При цьому:

?не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів;

?заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна;

?заборона використання житлового приміщення особами, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Приписами абзацу 1 частини 1 статті 170 кримінального процесуального кодифікованого закону України визначено, що арешт майна полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Одночасно абзац 2 цієї ж норми права вказує на те, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо, а частина 2 зазначеної статті його метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя переконався, що органом досудового розслідування кримінальне правопорушення, про вчинення якого здійснено реєстраційний запис в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000200, кваліфіковане за частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України, якою таке правопорушення визначено як пропозиція, обіцянка або надання виборцю чи учаснику референдуму неправомірної вигоди за вчинення або невчинення будь-яких дій, пов`язаних з безпосередньою реалізацією ним свого виборчого права чи права на участь у референдумі (відмова від участі в голосуванні, голосування на виборчій дільниці (дільниці референдуму) більше одного разу, голосування за окремого кандидата на виборах, кандидатів від політичної партії, місцевої організації політичної партії або відмова від такого голосування, передача виборчого бюлетеня іншій особі).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, зробленого Заступником начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 03.05.2018 року, кримінальне провадження № 0000200 із правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України, зареєстроване 25.04.2018 року о 12 годин 18 хвилин 27 секунд на підставі відомостей, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань того ж дня об 11 годині 59 хвилин 44 секунди, у відповідності до заяви ОСОБА_5 , що надійшла 24.04.2018 року, щодо вчинення кримінального правопорушення із правовою кваліфікацією, передбаченою частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України, за фактом порушення виборів ОСОБА_6 шляхом підкупу мешканців села Караван. При цьому особа, яку повідомлено про підозру, не зазначено; органом досудового розслідування визначено Нововодолазьке відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області; слідчими, які здійснюють досудове розслідування вказані ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , а прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво ОСОБА_2 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відповідно.

З постанови про призначення групи прокурорів, прийнятої 25.04.2018 року Першим заступником керівника Первомайської місцевої прокуратури радником юстиції ОСОБА_16 в межах процесуальних прав, визначених частиною 1 статті 37 й статтею 110 Кримінального процесуального кодексу України, вбачається, що у кримінальному провадженні 0000200 від 25.04.2018 року призначено групу прокурорів у складі: начальника Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_2 , прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури молодшого радника юстиції ОСОБА_15 та прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_14 .

Відповідно до змісту постанови про створення слідчої групи, прийнятої 03.05.2018 року начальником СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_17 в межах процесуальних прав, визначених статтями 39 - 41 й 110 Кримінального процесуального кодексу України, у кримінальному провадженні 0000200 від 25.04.2018 року створено слідчу групу до складу якої включені: заступник начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , старший слідчий СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_12 та слідчий СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_13 .

З протоколу допиту свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 02.05.2018 року вбачається, що вона є членом партії «Солідарність» та забажала цього року балотуватись на посаду депутата об`єднаної громади села Старовірівка Нововодолазького району у 16-й округ від своєї партії. Разом із нею балотувались ще два чоловіка, одним з яких є місцевий житель ОСОБА_6 - представник партії «Батьківщина». 24.04.2018 року в ході телефонної розмови з місцевою мешканкою ОСОБА_7 вона узнала про те, що людям розтають гроші за вибори й що про це розповідає ОСОБА_8 , а потім вже безпосередньо під час телефонної розмови з останньою, з`ясувала, що ОСОБА_9 як агітатор від партії «Батьківщина» розносить газети партії у 16-му виборчому окрузі по вилицям Молодіжна, Світла, Пушкіна, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 та разом із ними дає людям гроші у сумі 200 або 100 гривень за голос.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 03.05.2018 року остання показала, що на вибори, які відбувались 29.04.2018 року, вона не ходила, так як працювала в цей день. Чи проводилась в їх селі Караван передвиборча агітація від парії «Батьківщина» їй не відомо. Однак 25 чи 26 квітня 2018 року до неї додому прийшла місцева мешканка ОСОБА_9 та надала їй агітаційну газету, за отримання якої вона розписалась у журналі, що та тримала в руках, й де було десь приблизно п`ять підписів, однак прізвища осіб не розгледила, оскільки була без окулярів. Отримавши газету, вона увійшла до себе в оселю, а коли відкрила її, то знайшла всередині просто вкладені та неяким чином не закріплені гроші в загальній сумі 400 гривень, двома купюрами, номіналом по 200 гривень. Газету вона викинула у смітник, а гроші залишила на столі. Про те що сталось, нікому не розповідала, однак через деякий час до її дому приїхав працівник поліції, який спитав про газету та гроші. Вийнявши газету зі смітника та поклавши знайдені раніше в ній гроші назад, вона все йому передала та розповіла, яким чином це потрапило до її домівки. Зазначила, що з нею ніхто ніякої агітації з приводу передвиборчої програми не вів.

Відповідно до змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 05.05.2018 року остання зазначила, що мешкає за адресом: АДРЕСА_1 ,- та є членом партії «Батьківщина», так як біля п`яти років тому уклала з ними відповідний договір. Приблизно тиждень тому до неї додому приїхав невідомий їй раніш чоловік на автомобілі червоного кольору, який зазначив, що є представником їх партії і за пропонував роздати мешканцям села десь біля 15 газет, пояснивши, що слід скласти список тих, кому вона їх дасть під їх особистий короткий розпис. Погодившись на цю пропозицію, вона в той же день їх рознесла по вулиці Молодіжній та в вечорі повернула список цьому невідомому. Через деякий час інший невідомий на автомобілі синього кольору надав ще 10 газет з тими ж умовами розповсюдження. Ці газети вона розкидала по поштових скриньках. Пояснила, що про те, що в газетах були гроші, їй не відомо й про це їй ніхто не казав. Роздаючи газети, вона розповідала, що діє від партії «Батьківщина» і 29.04.2018 року в них відбудуться вибори. Зазначила, що до сусідки ОСОБА_7 вона не достукалась у двері, а тому газету їй не давала, а сусідці ОСОБА_18 вона розповідала про те, що на виборах від їх партії балотується ОСОБА_6 та віддавши газету, пішла. Від останнього ніяких вказівок або грошей не отримувала, агітацію за гроші не проводила.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 03.05.2018 року вбачається, що про проведення чи ні агітаційної передвиборчої роботи їй нічого невідомо. Однак дійсно напередодні виборів до неї додому приходила ОСОБА_9 , яка надала газету від партії «Батьківщина», розгорнувши яку вона побачила дві купюри, номіналом по 200 гривень. Надати газету, гроші або зазначити точно, коли це було, вона не може. При цьому, надавши газету ОСОБА_9 зазначила, що її слід прочитати та не забути, що 29.04.2018 року відбудуться вибори. Конкретно за передачу свого голосу кому-небудь з кандидатів в неї ніяких розмов ні з ким не було, про підкуп виборців з боку кандидата від партії «Батьківщина» їй теж не відомо. Про отримання газети та грошей вона ніде не розписувалась.

Отже, на підтвердження вчинення вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування надано свідчення ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 та ОСОБА_9 .

Крім цього, факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.04.2018 року, зі змісту якого випливає, що в цей день оперуповноважений СКП ОСОБА_21 з дотриманням вимог статей 60, 104 та 214 Кримінального процесуального кодексу України прийняв усну заяву від ОСОБА_5 , попереджену про кримінальну відповідальність за статтею 383 Кримінального кодексу України, в якій та просила вжити заходів до ОСОБА_6 , що мешкає по АДРЕСА_2 , та порушує передвиборчу агітацію шляхом підкупу виборців з числа мешканців села Караван Нововодолазького району Харківської області, - яка одразу ж зареєстрована під № НОМЕР_1 в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Протоколом огляду місця події, складеним слідчим СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_12 24.04.2018 року у присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_22 й за участю спеціаліста інспектора-криміналіста майора поліції ОСОБА_23 , зафіксований факт виявлення та вилучення двох грошових купюр, номіналом 200 гривень кожна (серії П33385007 та П33385008), а також газети без першої сторінки з програмою телепередач, які відображені на фототаблицях до нього.

Також з рапорту оперуповноваженого Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_24 , складеного 25.04.2018 року на ім`я Начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_25 , вбачається, що ОСОБА_10 підчас усної бесіди підтвердила факт принесення їй додому газети з грошима та надала її та гроші, поклавши їх йому на сидіння водія у службовому автомобілі.

Постановою про визнання речовими доказами, складеною 04.05.2018 року заступником начальника СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0000200 від 25.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України:

?газету без титульної сторінки з програмою телепередач та дві купюри грошових коштів номіналом по 200 гривень (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008), визнані в якості речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

За приписами частини 1 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Зі змісту частини 2 вказаної статті вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно щодо якого є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як визначає стаття 168 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час законного затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207 і 208 цього кодексу, а також під час обшуку й огляду із складанням відповідного протоколу, наданням його копії особі, у якої вилучене майно, або її представнику та забезпеченням його схоронності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, приписами частини 3 статті 170 кримінального процесуального кодифікованого закону України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), той накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, а також документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Також арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно, відповідно до правил цього кодексу.

Системний аналіз відповідного законодавства та змісту клопотання прокурора свідчить про те, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна, не можуть застосовуватись поза межами конкретного кримінального провадження й після закінчення строків досудового розслідування, а тому будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, в тому числі й застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.

Зі змісту статті 219 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Цей строк може бути продовжений, однак загальний його строк не може перевищувати 6 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості та 12 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Також, вирішуючи питання щодо арешту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя ураховує зміст частини 2 статті 132 зазначеного нормативно-правового документу, відповідно до якої клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Підпункт «а» пункту 1 частини 1 статті 38 Кримінального процесуального кодексу України визначає слідчі підрозділи органів Національної поліції органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство).

Одночасно із цим й пункт 3 частини 2 розділу 1 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017 року, визначає, що органами досудового розслідування, зокрема, є слідчі відділи (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції.

Вивчаючи наданий відповідно до вимог частини 6 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, слідчим суддею з`ясовано, що в ньому органом досудового розслідування визначено Нововодолазьке відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області й відсутні відомості про особу, якій в ній повідомлено про підозру.

Отже, слідчий суддя впевнився у тому, що дійсно клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Окрім того, приписами статті 171 кримінального процесуального кодифікованого закону України встановлені вимоги до клопотання про арешт майна, з огляду на які, із відповідним клопотанням до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

При цьому процесуальним законом визначено, що до клопотання слідчого чи прокурора про арешт майна повинні бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими воно обґрунтовується, а у самому клопотанні слід зазначити: підставу і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Якщо ж клопотання подано без додержання цих вимог, воно на підставі приписів частини 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України повертається прокурору, цивільному позивачу із одночасним встановленням строку в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача меншого строку для усунення недоліків, про що поставляється ухвала слідчим суддею.

Крім того, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (частина 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України).

Також як чітко зазначено у абзаці 1 частині 1 статті 173 вказаного вище кодифікованого закону, у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя повинен відмовити, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу, як то:можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

У відповідності до правил, визначених частиною 2 тієї ж норми процесуального права, яка регламентує порядок вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя, при вирішенні цього питання, повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому у відповідності до приписів частини 4 зазначеної вище норми права, слідчий суддя, суд, постановляючи ухвалу про арешт майна, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, саме такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що:

1.обраний в клопотанні вид заходу забезпечення кримінального провадження передбачений пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України й застосовуються тільки на підставі ухвали слідчого судді;

2.клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, із дотриманням процесуальних строків, визначених частиною 5 статті 171 із застосуванням приписів статті 116 Кримінального процесуального кодексу України;

3.із клопотанням про арешт майна звернулась уповноважена службова особа в межах строків досудового розслідування та своєї компетенції, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, яка наділена правом здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000200;

4.клопотання містить відомості, визначені частиною 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, а також докази обставин, на які посилається в ньому сторона обвинувачення, й обґрунтоване копіями документів та інших матеріалів, що відповідають принципу належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку;

5.на виконання приписів частини 6 статті 132 та перевірку приписів частини 8 статті 223 Кримінального процесуального кодексу України слідчим за погодженням із прокурором додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання;

6.стороною кримінального провадження, що звернулась із цим клопотанням до слідчого судді, доведено:

а) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження;

б) наявність потреби досудового розслідування кримінального провадження № 0000200, що виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні заступника начальника;

в) можливість, у разі застосування цього виду заходу забезпечення кримінального провадження, виконання завдання арешту тимчасово вилученого майна, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо, та досягнення його мети забезпечення збереження речових доказів;

д) відповідність майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, вимогам, викладеним у частинах 10 12 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, та критеріям, встановленим у статті 98 цього ж нормативно-правового акту;

е) сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно, щодо якого вирішується доля за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею, є доказами злочину, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2018 року о 12 годині 18 хвилин 27 секунд за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України;

ж) неможливість іншим, окрім обраного у клопотанні способом, уникнути наявних ризиків, перелічених абзацом 2 частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодифікованого закону України.

Вирішуючи питання про арешт тимчасово вилученого майна, про яке йдеться мова у клопотанні Заступника начальника Слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , слідчий суддя, оцінюючи потреби досудового розслідування, врахував:

- правову підставу для арешту;

- наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України;

- можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні № 0000200, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України;

Ураховуючи наведене, беручи до уваги те, що без отримання ухвали слідчого судді щодо застосування саме такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, про яке йдеться мова у клопотанні заступника начальника, досягти мети кримінального провадження буде важко та потягне за собою необхідність подолання відповідних перешкод, сторона обвинувачення довела, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про які йдеться у цьому клопотанні, а також те, що арешт майна у зазначений спосіб сприятиме встановленню всіх обставин кримінального правопорушення й відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, з метою їх виконання й досягнення його дієвості, слідчий суддя приходить до обґрунтованого та вмотивованого висновку про існування законних підстав застосувати до вилученого майна заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту на газету на 4 аркушах, без титульної сторінки з програмою телепередач та дві купюри грошових коштів номіналом по 200 гривень (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008), тобто позбавити права на відчуження, розпорядження та користування майном у кримінальному провадженні для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, а тому клопотання Заступника начальника Слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 64 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями); рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року; частиною 2 статті 160 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); статтями 179, 190 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями); пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; статтею 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями); пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; пунктом 3 частини 2 розділу 1 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017 року; статтями 2, 3, 7, 9, 13, 15, 16, частинами 1 та 3 статті 21, частиною 6 статті 22, статтею 36, підпунктом «а» пункту 1 частини 1 статті 38, статтею 64-2, частиною 1 статті 99, статтею 98, частиною 4 статті 115, статтею 116, частиною 1 та пунктом 7 частини 2 статті 131, статтями 132, 135, 137, 167 168, 170 175, 207 208, 219, 223, 235, частиною 7 статті 236, частиною 3 статті 309, частиною 3 статті 392, статтями 532 і 533 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Клопотання Заступника начальника Слідчого відділу Нововодолазького відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 «Про арешт тимчасово вилученого майна», складене 04.05.2018 року й погоджене начальником Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , задовольнити.

Накласти арешт на газету на 4 аркушах, без титульної сторінки з програмою телепередач та дві купюри грошових коштів номіналом по 200 грн (ПЗ 3385007, ПЗ 3385008), тобто позбавити права на відчуження, розпорядження та користування майном у кримінальному провадженні для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було постановлено з урахуванням приписів частини 7 статті 115 Кримінального процесуального кодексу України, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано слідчим суддею в двох оригінальних примірниках та оголошено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду 10.05.2018 року о 17 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1