Єдиний унікальний номер судової справи №678/26/22
Номер провадження №1-кс-678-14/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відсутність осіб, які беруть участь у судовому провадженні, без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, клопотання про арешт майна, яке подане слідчим слідчого відділення відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 і погоджене прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 11 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ СУДОМ

1. 13 січня 2022 року надійшло клопотання слідчого згідно якого в період часу 20 жовтня по 10 листопада 2021 року невстановлена особа, біля домоволодіння АДРЕСА_1 , умисно, таємно, шляхом відкриття запірного пристрою ручки хвіртки, здійснила крадіжку з території домоволодіння велосипеда марки «Mifa» червоного кольору, за своєю будовою схожого на велосипед марки «Україна», чим спричинила шкоду ОСОБА_5 на суму, яка встановлюється.

12 січня 2022 року в період часу з 18 год. 30 хв. по 19 год. 10 хв. під час проведення огляду ОСОБА_6 добровільно видав велосипед марки «Mifa» червоного кольору, з серійним номером на рамі « НОМЕР_1 », який йому продав ОСОБА_7 .

Виданий ОСОБА_6 велосипед визнано речовим доказом та передано до Хмельницького НДЕКЦ МВС України для проведення товарознавчої експертизи.

Слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно велосипед, який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та здобутий внаслідок вчинення правопорушення або зберіг на собі його сліди, з позбавленням права власника майна на відчуження, розпорядження та користування ним з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження, приховування, призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій, з можливістю під час проведення експертизи повного або часткового використання речових доказів.

2. Слідчий просить розгляд клопотання проводити у його відсутність.

ІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

3. В силу ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1). Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасове вилучення майна (п. 6 ч. 2), арешт майна (п. 7 ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1). Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2).

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (абз. 1 ч. 1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1). Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3).

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

ІІІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

4. З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 січня 2022 року вбачається, що відомості про вказану у клопотанні подію внесені 11 січня 2022 року за №0000009 із правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 185 КК України.

12 січня 2022 року ОСОБА_6 подав заяву у поліцію згідно якої добровільно віддає працівникам поліції велосипед, який придбав у ОСОБА_7 за 300 грн.

12 січня 2022 року велосипед марки «Mifa» червоного кольору з серійним номером на рамі НОМЕР_1 оглянуто про що складено протокол огляду.

13 січня 2022 року постановою велосипед визнано речовим доказом.

13 січня 2022 року постановою призначено товарознавчу експертизу.

5. Згідно ч. 2 ст. 167, ч. 7 ст. 236 КПК України добровільно виданий ОСОБА_6 велосипед є тимчасово вилученим майном, слідчий обґрунтовано постановою визнав його речовим доказом, адже велосипед відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

6. У зв`язку із зазначеним наявні підстави для накладення арешту на вказане майно, адже речовий доказ необхідний органу досудового розслідування для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій (експертиз, слідчого експерименту, тощо).

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення арешту на майно, що є співмірним тимчасовим обмеженням прав власника майна.

Не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до настання негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

7. Для всебічного, повного, об`єктивного та своєчасного розслідування кримінального провадження необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно, тому клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131-132, 170-175, 309-310, 369-372, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно велосипед марки «Mifa» червоного кольору з серійним номером на рамі НОМЕР_1 , з позбавленням права власника майна на відчуження, розпорядження та користування ним з метою збереження речових доказів, запобігання можливого їх знищення, пошкодження, приховування, призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій, з можливістю під час проведення експертизи повного або часткового використання речових доказів.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1