ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1810/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/819/526/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ухвала слідчого судді
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000300 за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого задоволено та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 05 жовтня 2021 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій зазначає про те, що ухвала Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2021 року є необґрунтованою, у зв`язку із чим просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. У випадку, якщо суд прийде до висновку про залишення без змін запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити підозрюваному мінімальний розмір застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про те, що беззаперечних доказів того, що підозрюваний причетний до вчинення кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано.

Також зазначає, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стороною обвинувачення не доведений.

Так, на час вручення підозрюваному клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на час його розгляду судом, підозрюваний ОСОБА_7 перебував на волі більше 1-єї доби, проте жодних заходів для ухилення від органу досудового розслідування чи суду не вчинив, особисто з`явився у судове засідання для розгляду клопотання, що свідчить про відсутність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Ризик можливого вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, також не відповідає матеріалам справи та особі підозрюваного, оскільки під час розгляду клопотання встановлено, що останній офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу.

Крім того, зазначений прокурором ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, також відсутній, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 не контактував з потерпілими чи свідками у кримінальному провадженні та не перешкоджав його проведенню іншим чином.

Також зазначає, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що клопотання про продовження строку досудового розслідування підозрюваному вручене за одну добу до його розгляду, чим позбавив сторону захисту можливості подати свої зауваження.

У своїй апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 вказує про незаконність та необґрунтованість оскаржуваною ухвали, інші доповнення надасть під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку із чим просить прийняти участь у судовому засіданні Херсонського апеляційного суду.

Заслухавши суддю - доповідача, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Слідчий суддя також має вирішити питання щодо можливості обрання альтернативного запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ч. 4, ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя послався на існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, подальше існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також неможливість завершення досудового розслідування, оскільки існує потреба у виконанні певних процесуальних дій.

Перевіривши наведені висновки суду першої інстанції у відповідності з доводами апеляційної скарги захисника, колегія суддів, вважає їх вірними та обґрунтованими.

Так, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджується відомостями наявними в матеріалах, що долучені до клопотання слідчого, а саме: протоколах огляду місця події, протоколах допиту потерпілих, протоколах допиту свідків, протоколі слідчого експерименту за участю потерпілих, протоколах пред`явлення для впізнання за фотознімками, висновку експертизи.

Що стосується висновку місцевого суду про подальше існування ризиків того, що підозрюваний може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до п. п. 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Така практика Європейського суду з прав людини кореспондується із положеннями ст. 178 КПК України, відповідно до якої, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, також враховуються:

-вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винувати у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

-вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

-міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

-наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

-репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

-майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

-дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

-наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

-розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з вказаними положеннями кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя вірно взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше судимий за тяжкий корисливий злочин поєднаний із застосуванням насильства, підозрюється у вчинені злочину проти власності поєднаного із застосуванням насильства відносно двох осіб, що вказує на антисуспільну спрямованість особи та небажання ставати на шлях виправлення, відсутність міцних соціальних зв`язків, які б були стримуючим фактором для останнього від переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , а саме позбавлення волі на строк до 6 років, обставини, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, стійкість злочинної спрямованості, вказують на подальше існування ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити злочинну діяльність.

З огляду на викладене, саме вказані фактичні обставини кримінального провадження, а не тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також запобігти ризикам встановлених слідчим суддею.

Твердження апеляційної скарги захисника про не доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються безґрунтовними.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На думку колегії суддів, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , слідчий суддя дотримався принципу співмірності прав підозрюваного та необхідності охорони прав і інтересів суспільства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і ці ризики на момент розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, не зменшилися, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються немотивованими.

Крім того, на думку колегії суддів, відомості про особу підозрюваного, наявність судимостей, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту, як про те просить захисник.

Доведеність існування підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного, у зв`язку з неможливістю закінчити досудове розслідування, також було предметом перевірки слідчого судді при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Так, на даний час в ході досудового розслідування необхідно провести ряд процесуальних дій, а саме: отримання висновку судової-токсикологічної експертизи зразків крові потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що перебуває на виконанні Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради; ознайомлення сторони кримінального провадження з результатами експертизи; оголошення остаточного повідомлення про підозру; складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження; виконання інших слідчих та процесуальних дій, у проведенні яких виникне необхідність.

При цьому постановою в.о. керівника Скадовської окружної прокуратури від 31 серпня 2021 року строк досудового розслідування продовжено до 05 жовтня 2021 року.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі суду першої інстанції під час розгляду клопотання та враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу і не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення прав підозрюваного на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що клопотання про продовження строку досудового розслідування підозрюваному вручене за одну добу до його розгляду, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, поруч із цим вказана обставина, відповідно до вимог КПК України не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Як вбачається із журналу судового засідання від 02 вересня 2021 року, слідчим суддею заслухано думку сторони захисту з приводу поданого слідчим клопотання.

Таким чином при продовженні строку тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, так й права осіб, гарантовані

ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4