Справа № 496/187/22
Провадження № 1-кп/496/347/22
У Х В А Л А

12 січня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по обвинувальному акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.
В судовому засіданні від прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також посилався на обставини, викладені у письмовому клопотанні про обрання запобіжного заходу.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення у зв`язку з тим, що обвинувачений не переховується від слідства. Крім того, захисник вказав на міцність соціальних зв`язків у обвинуваченого, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину та батьків-пенсіонерів, просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
У судовому засіданні обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26.01.1993 года § 30/.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.
Суд, погоджується з думкою прокурора, що на даний час існують ризики, передбачені п. п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність у підготовчому судовому засідання обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Суд, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його особу, має досвід проходження військової служби в ЗС України та відповідні тактичні навички, що може використовувати задля спроб переховуватися від суду на території іншої держави, приходить до переконання про необхідність застосування, з метою забезпечення дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки та запобіганню ризику переховування від суду.
Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1, 2 ст. 181 КПК України).
Пунктом 2 ч.1 ст. 178 КПК України передбачено, що при оцінці відповідних ризиків, перелічених у ч.1 ст. 177 КПК України слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Також, наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_4 , має можливість незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження.
Запобіжні заходи застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту судом враховані обставини, в тому числі особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, стан його здоров`я, також суд звертає увагу на положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу, зокрема, - у виді цілодобового домашнього арешту.
З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованого кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, на теперішній час, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 314-316, 331, 369, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з 12.01.2022 року по 12.03.2022 року включно, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до суду на визначений час; цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду; не відлучатися з смт. Авангард без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу негайно направити до відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеської області (Одеська область, м. Овідіополь, вул. Берегова, 9) - для відома та виконання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1