справа № 208/485/22
провадження № 1-кп/208/317/22
УХВАЛА

10 лютого 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000332 від 27.04.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України,

під час досудового розслідування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

25.01.2022 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпропетровської обласної прокуратури, отримано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченого за ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_10 обвинуваченого за ч.2 ст.255, ч.2 ст.27 ч.4 ст.28 ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою суду від 25.01.2022 року по справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, та наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків даного кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених у випадку застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. В той же час прокурор вважав за можливе застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, для обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення вказаного клопотання заперечували, вказали, що обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки: діти, дружина та матір, яка потребує догляду, сам обвинувачений хворіє на діабет, потребує лікування, свідки залегендовані, досудове слідство завершено, всі матеріали зібрані, сама тяжкість інкримінованого порушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики прокурором перебільшенні, а тому просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі задоволення клопотання прокурора, просить застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави в мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечили проти клопотання прокурора, ризики це лише припущення прокурора, тяжкість не є підставою для тримання особи під вартою, обвинувачений має постійне місце реєстрації, цивільну дружину, співпрацював зі слідством, ніякого супротиву не чинив, а тому просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. У разі задоволення клопотання прокурора, просить застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави в мінімальному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечили проти клопотання прокурора, ризики це лише припущення прокурора, тяжкість не є підставою для тримання особи під вартою, обвинувачений раніше не судимий, має цивільну дружину, хворіє на гепатит С, просили застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_11 просили застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, ризики абстрактні, не аргументовані, тяжкість обвинувачення не може слугувати підставою тримання під вартою.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, ухвалами слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.02.2022, обвинувальний акт надійшов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 25.01.2022, тобто до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання щодо обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали чи можливо належним чином продовжити застосування на стадії досудового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд вважає, оскільки обвинувачені не мають постійного офіційного місця роботи, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не одружені, не мають на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, тобто не мають міцних соціальних зв`язків, та при наявності обґрунтованої підозри, та тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у разі визнання їх винними, суд приходить до висновку, що існує ризик втечі обвинувачених та ухилення від правосуддя.

Також судом прийнято до уваги ту обставину, що по справі не допитано жодного свідка, а отже існує ризик того що обвинувачені, перебуваючи на свободі зможуть вчинити спроби незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань для уникнення покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги що обвинувачені можуть продовжити свою злочинну діяльність, оскільки, обґрунтовано обвинувачуються у систематичному вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчинене у складі злочинної організації. Окрім цього, обвинувачені ніде не працевлаштовані, що надає підстави вважати, що останні існують за рахунок грошових коштів, отриманих від незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників, приходить до висновку про те, що обвинуваченим слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо них такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, встановлюється у розмірі вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд вважає, що з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинувачених встановленими під час судового засідання ризиками, розмір застави повинен складати 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для обвинуваченого ОСОБА_10 , що достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Розглядаючи можливість застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , суд, ураховуючи що обвинуваченому інкримінується створення злочинної організації та керування нею, відповідно до п.4 ч.4 ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Вислухавши думку учасників судового засідання, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 315, 316 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.04.2022 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.04.2022 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.04.2022 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.04.2022 року.

Особами, визначеними ч.2 ст.182 КПК України, у будь-який момент, може бути внесена застава:

- в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 248 100,00 грн. за обвинуваченого ОСОБА_6

- в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 248 100,00 грн. за обвинуваченого ОСОБА_8 ;

- в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 198 480,00 грн. за обвинуваченого ОСОБА_10 ,

з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , покладених на них обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1