ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові об`єднане кримінальне провадження № 0001026 та № 0001270 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів, Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2017 ОСОБА_4 побачив у м. Фастові об`яву невідомої особи про купівлю металевих предметів. У зв`язку з цим у нього виник умисел, спрямований на викрадення металевого гаража по АДРЕСА_3 з подальшим продажем його як металобрухту. 20.08.2017, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 прийшов до гаражного кооперативу «Береговий» по вул. Лугова в м. Фастові Київської області, де навмання відшукав старий металевий гараж, що належав ОСОБА_5 та, не маючи на гараж документів, що підтверджують право власності чи право розпоряджатися даним майном, прийняв рішення його продати. З цією метою та керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 , зателефонував за номером, який відшукав у об`яві про купівлю металу та повідомив незнайомцю (слідством встановлений ОСОБА_7 ) завідомо неправдиву інформацію про те, що він дешево продає свій металевий гараж, який підлягає демонтажу та вивозу.
Так, 21.08.2017 на мобільний телефон ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що придбає металевий гараж та демонтує його, розрізавши на частини, на що ОСОБА_4 , розуміючи свої умисні протиправні дії, направлені на викрадення чужого майна, запропонував приїхати ОСОБА_7 у м. Фастів Київської області та придбати гараж за 4800 грн.
24.08.2017 о 10:00 год. ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , не розуміючи, що стають учасниками вчинення злочину, тобто не маючи на меті протиправне заволодіння чужим майном, приїхали на автомобілі марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 до м. Фастів Київської області, а саме до гаражного кооперативу «Береговий» по вул. Лугова в м. Фастові Київська область та зустрілися з ОСОБА_4 , який представився власником металевого гаража.
Надалі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , заплативши ОСОБА_4 кошти у сумі 4800 грн., за допомогою газової горілки порізали металевий гараж вартістю 7 397 грн. 46 коп., який належав ОСОБА_5 , помістивши його залишки на вищевказаний автомобіль, а також придбали у ОСОБА_4 всі металеві речі, що знаходилися у гаражному приміщенні, а саме: металеві кути 50х50, L-2,2м у кількості 6 шт. вартістю 50 грн. кожен на загальну суму 300 грн., металеві листи 2х2 м у кількості 6 штук вартістю 150 грн. кожен, на загальну суму 900 грн., металеві двері вартістю 500 грн., після чого викрадене ОСОБА_4 майно з місця події на автомобілі вивезли.
Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 9097 грн. 46 коп. та вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, 20 листопада 2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_9 , разом розпивали спиртні напої. В цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сталася сварка, з приводу образ, які висловлював ОСОБА_6 до ОСОБА_9 .
Під час даного конфлікту, ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив заподіяти ОСОБА_6 тілесні ушкодження.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , наніс останньому кулаками обох рук не менше трьох ударів в область голови, від чого ОСОБА_6 утратив рівновагу та впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , витягнув останнього з приміщення будинку на вулицю та почав наносити удари руками та ногами в область голови і тулуба останнього, від чого ОСОБА_6 втратив свідомість.
Внаслідок таких умисних протиправних дій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку середнього ступеню, субарахноїдальний крововилив, рана нижньої губи, садна і синці голови; закритої травми грудної клітки: перелом 2-6-го і 10-го ребер справа, 1-4-го ребер зліва, правобічний пневмогемоторакс, які відповідно до висновку експерта № 89/д від 31.01.2018 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я, терміном понад 21 добу.
Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що він побачив у м. Фастові об`яву про купівлю металевих предметів, після чого він прийшов до гаражного кооперативу «Береговий» по вул. Лугова в м. Фастові Київської області, де навмання відшукав старий металевий гараж, зателефонував за номером, який відшукав у об`яві про купівлю металу та повідомив незнайомцю про те, що він дешево продає свій металевий гараж, який підлягає демонтажу та вивозу. Йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що придбає металевий гараж та демонтує його, розрізавши на частини. 24.08.2017 о 10:00 год. ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 , приїхали на автомобілі до гаражного кооперативу «Береговий» по вул. Лугова в м. Фастові Київська область та зустрілися з ним, він представився власником металевого гаража. Надалі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , заплатили йому кошти у сумі 4800 грн., а також придбали у нього всі металеві речі, що знаходилися у гаражному приміщенні та зрізали металевий гараж і вивезли його. Гроші він витратив на їжу та одяг.
Крім того, 20 листопада 2017 року приблизно о 17 годині 00 хвилин він та ОСОБА_6 перебували будинку АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_9 , яка є тіткою ОСОБА_4 . Вони працювали із ОСОБА_6 у тітки, а потім сіли обідати та разом розпивали спиртні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_6 образив його тітку. У зв`язку з цим у них виник конфлікт, після чого він наніс останньому удари.
Оцінюючи свої дії, ОСОБА_4 пояснив, що стосовно вчиненої крадіжки думає, що так робити було не потрібно, а щодо спричинених тілесних ушкоджень, то пояснив, що в будь-якому випадку захищав жінку, і якби була аналогічна ситуація, то він би вчинив так само.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 122 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані:
?за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
?за ч. 1 ст. 122 КК України як вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 останній раніше не судимий, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з 2001 року з діагнозом: розлад особистості і поведінки резидеального генеза з емоційно вольовою нестійкістю (довідка від 21.11.2017), на обліку у лікаря психіатра не перебуває (довідка від 06.10.2017).
З`ясовуючи питання щодо осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , судом було постановлено повернутися до стадії з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, з метою вивчення питання, що стосується осудності обвинуваченого, зважаючи на суперечливого змісту довідки про перебування його на обліку у лікаря психіатра, а також було залучено до участі у справі захисника.
У зв`язку з цим прокурор надав суду висновок судово-психіатричної експертизи від 10.01.2018 у кримінальному провадженні №0001270 за ч.1 ст.122 КК України, яким встановлено, що ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час на психічне захворювання не страждав і не страждає, в тому числі не знаходився у тимчасовому хворобливому стані. У ОСОБА_4 виявлені окремі психопатичні риси характеру, проте ступінь виразності психопатичних рис у нього такий, що він при здійсненні інкримінованих йому діянь і в даний час міг і може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.
Як повідомив прокурор, то у кримінальному провадженні 0000899 від 26.08.2017 за ч.1 ст.185 КК України, яке є першим щодо ОСОБА_4 , була отримана довідка про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, тому в межах цього кримінального провадження судово-психіатрична експертиза не призначалася.
Об`єднання цих кримінальних проваджень відбулося у суді. Цим пояснюється наявність різних за змістом довідок щодо питання перебування ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра.
Таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_4 є осудним.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З висновку досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме Фастівським міськрайонним відділом з питань пробації Державної установи «Центр пробації» Філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області від 12.06.2020 вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації просить покласти на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочинів.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом встановлено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд звертає увагу, що крадіжка, яка вчинена обвинуваченим ОСОБА_4 20.07.2017 відповідно до Загальних положень Кримінального кодексу України була віднесена до складу злочинів невеликої тяжкості, а санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції чинній на час вчинення злочину, передбачала покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк від 80 до 240 годин, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до 6 місяців або позбавлення волі на строк до 3 років.
Станом на час розгляду справи кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України у зв`язку із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, чинного з 03.07.2020, належить до кримінальних проступків. Санкція ч.1 ст.185 КК України на час розгляду справи передбачає відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Таким чином нова редакція ч. 1 ст. 185 КК України частково пом`якшує кримінальну відповідальність, виключивши такий вид покарання як позбавлення волі та встановивши максимальний вид покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років.
У зв`язку з цим, при обранні міри покарання за ч. 1 ст. 185 КК України суд враховуватиме положення ст. 5 КК України з метою дотримання вимоги про незворотність дії закону в часі, якщо він погіршуватиме становище особи.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює, можливість застосування до нього покарання у виді штрафу виключається.
У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України (станом на час його вчинення), вчинив вперше, вину визнав, частково визнав цивільний позов, думку потерпілого, який просив застосувати до обвинуваченого суворе покарання, суд вважає, що за вказаний злочин ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді арешту в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Щодо обрання міри покарання за ч.1 ст.122 КК України, то суд виходить з того, що ОСОБА_4 вину визнав, потерпілий просив суд суворо ОСОБА_4 не карати, претензій до нього не має. Тому суд дійшов висновку, що за цей злочин ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді обмеження волі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне, його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 122 КК України, за сукупністю злочинів із застосуванням положень статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановити йому іспитовий строк, а також покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, судом враховано вимоги ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 185 КК України зі змінами, які покращують становище обвинуваченого ОСОБА_4 , однак останній перебував значний час у розшуку, а об`єднане кримінальне провадження було зупинено до розшуку обвинуваченого, а тому в суду відсутні підстави для застосування положень ст. 49 КК України, оскільки строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не сплинули.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Відповідно до довідки про витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за висновками експертиз: № 10-1/1833 від 26.01.2018, № 10-1/1832 від 25.01.2018, № 8-1/6178 від 08.12.2017, у загальній сумі становить 33984 грн. 73 коп.
Відповідно до ст. 124 КПК України вказані судові витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Що стосується цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 52 796 грн. та моральної шкоди в сумі 15 000 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом).
Згідно статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Потерпілий зазначає, що внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення йому завдано майнової шкоди та матеріальної шкоди.
Потерпілий вказав, що всього у нього було викрадено майна на суму 52796 грн. Розрахунок цих втрат він здійснював самостійно, виходячи з діючих на час вчинення крадіжки цін на викрадене у нього майно.
Наявність моральних страждань він обґрунтовує негативними змінами у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження його майна. Він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення. Були порушені його життєві плани та звичайні життєві зв`язки. Моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із викраденням та неповерненням його майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд, оцінюючи позовні вимоги потерпілого, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заподіяна потерпілому матеріальна та моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням.
При цьому, оцінюючи розмір завданої потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди та матеріальної шкоди, враховує, що матеріальна шкода підтверджується матеріалами кримінального провадження тільки на суму 9097 грн. 46 коп., а потерпілим ОСОБА_5 не надано суду документів, що підтверджують матеріальну шкоду заявлену ним у цивільному позові, суд враховує вимоги розумності і справедливості, враховує позицію обвинуваченого, його поведінку під час розгляду справи, тому вважає, що цивільний позов слід задовольнити частково.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді шести місяців арешту;

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 33, 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, за направленням органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо буде запропоновано відповідну посаду.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку, тобто 29.09.2021.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі - 33 984 (тридцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 73 копійок у дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 9097 (дев`ять тисяч дев`яносто сім) грн. 46 коп. на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 9 000 (дев`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
?ксерокопію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 15 жовтня 2008 року Фастівським МРВ ГУМВС України у Київській області на ім`я ОСОБА_4 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;
?автомобіль марки «Газель» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику залишити власнику ОСОБА_10 ;
?«Дактилоскопічну карту» з відбитками пальців рук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3716356, передана на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?пластикову пляшку ємністю 1,5 л з етикеткою «Кока-Кола», яка знаходяться в опечатаному експертному пакеті №4159592, передану на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?штани типу «джинс», які вилучені у ОСОБА_4 і знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3266070, передані на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області повернути ОСОБА_4 ;
?брюки чорного кольору, светр зеленого кольору, спортивна кофта, вилучені у потерпілого ОСОБА_6 і які знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3266071, передані на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області повернути ОСОБА_6 ;
?зразок букального епітелію підозрюваного ОСОБА_4 , який знаходиться в опечатаному експертному пакеті №3951663, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?зразок букального епітелію потерпілого ОСОБА_6 , який знаходиться в опечатаному експертному пакеті №3951664, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?зрізи нігтьових пластин з правої руки підозрюваного ОСОБА_4 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3951665, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?зрізи нігтьових пластин з лівої руки підозрюваного ОСОБА_4 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3951666, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?змиви з правої руки підозрюваного ОСОБА_4 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3951667, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?змиви з лівої руки підозрюваного ОСОБА_4 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3951668, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?змиви речовини бурого кольору, які знаходяться в опечатаному експертному пакеті №3951669, переданий на відповідальне зберігання до кімнати збереження речових доказів Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1