ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1657/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000083 від 22.07.2021 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи громадянином України, у відповідності до ст. 68 Конституції України, зобов`язаний був неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зокрема п.п. 1, 2 Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 12.1, 12.2, 12.13 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів № 622 від 21.08.1998.
Однак, ОСОБА_4 , усупереч обов`язку неухильного дотримання вищезазначеного законодавства, діючи в порушення вищевказаних вимог, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і усвідомлюючи їх настання, умисно вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.
Так, в 2016 році, в невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, перебуваючи неподалік станції метро «Чернігівська» КП Київський метрополітен у м. Києві, ОСОБА_4 придбав - купив у магазині «ДИСИ» ніж, який у подальшому почав носити при собі, без передбаченого законом дозволу.

Після чого, 22.07.2021 ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї (ножа), розуміючи протиправний характер свого діяння, перебуваючи за адресою свого мешкання у АДРЕСА_2 , раніше придбаний ним ніж у коричневому чохлі, поклав до правого бокового відділеня свого рюкзака.
У подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні холодної зброї (ножа), без передбаченого законом дозволу, того ж дня переніс вказаний ніж до вестибюлю станції метрополітену «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де о 18 годині 10 хвилин був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей та предметів, обіг який обмежено або заборонено законом, повідомив, що у правому боковому відділенні його рюкзака, який був при ньому, знаходиться ніж, який він придбав за вищевикладених обставин та носив при собі.
Після чого, ОСОБА_4 , був запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції метрополітену КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ст. 208 КПК України, останнього було затримано в якості особи підозрюваної у вчиненні злочину та у присутності двох запрошених понятих чоловічої статі, під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено з правого бокового відділення рюкзака, який він тримав у руках, ніж у коричневому чохлі який відноситься до холодної зброї, виготовлений заводським способом по типу мисливських ножів загального призначення, який він, діючи умисно, незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_4 здійснив носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України визнав повністю і суду пояснив, що дійсно в 2016 р. він придбав ніж, який зберігав при собі, після чого 22.07.2021 р. він зайшов до станції метро «Славутич», маючи при собі цей ніж. У скоєному щиро покаявся.
Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.
Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням положень, передбачених ст.ст.75,76 КК України.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. При цьому в порядку, передбаченому ст.ст. 96-1, 96-2 КК України ніж як предмет злочину підлягає спеціальній конфіскації.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 / два/ роки.
На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 / один/ рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Речовий доказ:
- ніж, який знаходиться в камері схову речових доказів УП в метрополітені ГУНП у м. Києві за квитанцією № 007620 від 29.07.2021 р. конфіскувати у власність держави в порядку спеціальної конфіскації.
-«DVD диск» - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1