ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2021 Справа №607/18967/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000941 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року за ч.2 ст.185 КК Україна до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 (один) рік 6 (шість) місяці з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, про обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 31 березня 2018 року близько 16 год. 00 хв. перебував у приміщені храму «Покрови Пресвятої Богородиці» за адресою м.Тернопіль вул.Агрономічна, 2, де у нього виник умисел таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій умисел 31.03.2018 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу умисно таємно викрав дерев`яну скриньку для пожертв, в якій знаходились 900 грн. З викраденим ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши Релігійній громаді «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» Тернопільсько - Зборівської єпархії УГКЦ матеріальну шкоду на суму 900 гривень.

Між представником потерпілого - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення від 08 жовтня 2021 року. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та відшкодував потерпілому заподіяні збитки. Сторони, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє його права передбачені п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, в тому числі наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України. Укладення угоди між сторонами було добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він щиро розкаюється у скоєному і розуміє наслідки умисного невиконання угоди про примирення. Просить затвердити угоду.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в суді пояснив, що він цілком розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України. Укладення угоди між сторонами було добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просить затвердити угоду.
Суд переконався у тому, що сторони добровільно уклали угоду. З її змісту вбачається, що угода відповідає вимогам ст.471 КПК України.
Суд вважає, що визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належним і допустимим доказом його винуватості. За таких обставин ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно. Його дії кваліфіковано правильно.
З метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних првопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, позитивну характеристику за місцем проживання, його молодий вік і те, що він раніше суджений, наявність декількох обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини, відшкодування заподіяної шкоди, захворювання на тяжку хворобу порушення психіки і поведінки внаслідок вживання опіоідів - синдром залежності, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, йому доцільно призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції закону у виді штрафу, у розмірі узгодженому сторонами в угоді про примирення.

ОСОБА_4 раніше суджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу складанню не підлягає і виконується самостійно.

Отже, ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу за цим вироком необхідно виконувати самостійно.

Крім цього, з ОСОБА_4 необхідно стягнути вартість витрат на залучення експерта вказаних в обвинувальному акті та підтверджені довідками.
За наведених обставин угоду про примирення необхідно затвердити.
Керуючись статтями 392, 394, 395, 471, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення укладену між представником потерпілого Релігійна громада «Парафія Покрови Пресвятої Богородиці» Тернопільсько-Зборівської єпархії УГКЦ ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 08 жовтня 2021 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та із застосуванням ст.69 КК України призначити йому основне покарання у виді штрафу в дохід держави Україна в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень і виконувати його самостійно.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривень витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1