Справа №:755/1859/21
Провадження №: 1-кп/755/727/21
Клопотання умотиване в т.ч. тим, що 10.01.20 близько 01:50 год. обвинувачений був затриманий працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_2 , за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ст. 186 КК.
Також органами досудового слідства були проведені слідчі (процесуальні) дії, у т.ч ОМП з вилученням майна та затримання особи.
Наявний у справі протокол заяви про вчинення злочину не містить часу та дати, коли така заява була прийнята поліцією, що не дає можливості установити факт того, чи була така заява прийнята на час ОМП.
Згідно рапорту затримання обвиунваченого зареєстроване в ЄО за № 1822 від 10.01.21.
Таким чином, враховуючи відсутність інформації про час прийняття заяви, унеможливлює можливість встановити факт чи були дійсними підстави затримання обвинуваченого та для проведення слідчої дії до внесення відомостей до ЄРДР.
28.08.21 захисник направив адвокатський запит на адресу УП щодо отримання інформації з інформаційного порталу НП України щодо ЄО 1822 від 10.01.21, однак отримав відмову, а тому просить суд надати йому указаний доступ у порядку ст.ст. 159-160 КПК.
Сторона захисту у судовому засіданні указане клопотання підтримала, просила задовольнити з передумов наведених в самому клопотанні.
Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва указав, що підстав для задоволення клопотання заявника не має, так як не установлено обставин визначених ст. 333 КПК.
Суд заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного.
Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), ? це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).
Згідно ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом .
Відповідно до норм Глави 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування, Глави 15 - тимчасовий доступ до речей і документів КПК України (ст. 159-163), сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів з метою встановлення обставин регламентованих ст. 91 даного Кодексу, яка визначає, що підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
З урахуванням того, що відповідно до ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення , а жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК).
Також, у такому клопотанні, заявником, зокрема, зазначаються: можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах (ст. 160 КПК України).
У той час, як Суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ст. 163 КПК України).
У цій ситуації, захист фактично порушує питання витребування документів, аби оцінити допустимість доказів, що збирались стороною обвинувачення (1) та перевірити факти дотримання КПК при реалізації своїх повноважень органом досудового розслідування при проведенні досудового розслідування, тобто з метою подальшої оцінки доказів з точки зору належності, допустимості і достовірності (2).
Тобто, не з метою встановлення обставин регламентованих ст. 91 КПК.
У той час, як згідно ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає, а не на протилежну.
Оцінку доказів відповідно до ст. 94 КПК здійснює саме Суд, а не сторони.
З урахуванням наведеного Суд не знаходить підстав регламентованих КПК для задоволення цього клопотання та постановлення ухвали про тимчасовий доступ до документів вказаних заявником.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 159-163, 333, 350, 369-372, 376 КПК України Суд постановив:
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:50 год. 15.11.2021.

С у д д я Оксана БІРСА