справа № 174/76/22
провадження 1-кс/174/32/2022

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2022 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області, клопотання прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна (після усунення недоліків) по кримінальному провадженню за № 0000001,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 04.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.1 ст. 366 ККУкраїни.

08.02.2022 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна (після усунення недоліків).
Клопотання вмотивовано тим, що накладення арешту на комп`ютер-моноблок марки «Asus» Vivo AiO V241 є необхідним тому, що є реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення майна, яке тимчасово вилучене під час огляду і тому керуючись ст. 170 КПК України, прокурор вважає, що даний вид заходу для забезпечення кримінального провадження є доцільним, тому що вилучені предмети, мають значення для повного та всебічного розслідування кримінального провадження.
В разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та його можливе подальше використання, позбавить слідство можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню, а також призначення та проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Прокурор в судове засідання зявився,клопотання підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що внесені відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000001 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Було проведено огляд комп`ютера, який перебував у користуванні ОСОБА_5 на якому виконувався додатковий договір, але документ із зазначеним договором не виявлено, накладення арешту на майно потрібно для забезпечення проведення комп`ютерної експертизи. Про підозру жодній особі не повідомлено.

Представник Управління архітектури, капітального будівництва та житлово-комунального господарства Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (далі - УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області) ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання заперечував, зокрема, з тих підстав, що начальник управління неможливо забезпечити іншим моноблоком (комп`ютерною технікою) у зв`язку із відсутності фінансування, накладення арешту на моноблок унеможливить виконання ним своїх обов`язків, оскільки саме цю комп`ютерну техніку він використовує. Моноблок є комунальною власністю, належить громаді і його придбано за бюджетні кошти, якщо його буде пошкоджено або знищено під час проведення експертизи, то за це буде нести відповідальність його керівник. ОСОБА_5 вже звільнена та доступу до комп`ютера не має. Представник не вбачає перешкод для вчинення процесуальних дій і причин для накладення арешту на моноблок.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Неявка вказаної особи згідно ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду поданого клопотання. Підстав для відкладення розгляду або оголошення перерви не вбачається.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, дослідивши письмові докази, долучені до клопотання, слідчий суддя доходить наступних висновку.

Як передбачено вимогами ст. 94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі ч. 3 ст. 132 цього Кодексу арешт майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем звязку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем звязку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі обєкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Отже, в інших випадках тимчасово вилучати техніку заборонено. Оскільки надання комп`ютера-моноблока марки «Asus» Vivo AiO V241 разом з інформацією, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, як це зазначив прокурор, а тому згідно умов чинного законодавства України дозволено його тимчасове вилучення.

В клопотанні зазначено, що 04.01.2022 до канцелярії ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшла заява заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради начальника УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_6 про те, що начальником відділу КБ УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_5 були вчиненні дії, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України.

04.01.2022 року за даним фактом СВ відділення поліції № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

31.01.2022 року слідчим винесена постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме комп`ютер-моноблок марки «Asus» Vivo AiO V241.

Строк подання клопотання про арешт майна не пропущено. Майно, відповідно до наданих матеріалів, є тимчасово вилученим.

Ознайомившись зі змістом поданого клопотання, виконавши вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, оглянувши витяг з ЄРДР до якого включено згідно з Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом ГПУ № 139 від 06.04.2016 року інформація про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 366 КПК України); оглянувши засвідчені належним чином копії заяви начальника УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 04.01.2022 за вих. № 2022/1, лист ПП «Польова експедиція» від 30.12.2021 року за вих. № 391, додатковий договір № 1 до договору 156 від 22.10.2021 року, протоколи допиту свідків, постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, протокол огляду місця події, пояснення, доповідну та пояснювальну записки, протокол огляду від 01.02.2022 року, договір 156 з додатком, можна дійти висновку, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчим суддею враховано і наявність постанови слідчого про визнання майна речовим доказом від 31.01.2022 року. Виходячи з викладеного, наявні підстав вважати, що комп`ютерна техніка відповідає критеріям речових доказів та на неї може бути накладено арешт.
Слідчий суддя погоджується з тим, що є потреба запобігти пошкодженню, псуванню, знищенню, оскільки речовий доказ має залишається незмінними для забезпечення проведення експертизи у кримінальному провадженні за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України. Інформація, яка міститься на компютерній техніці, має значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення-злочину та осіб, які до них мають відношення, підлягає дослідженню, у тому числі експертним шляхом.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Щодо доводів представника УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області.

Слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна та не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вирішення питання про віднесення матеріальних обєктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого. Вказані представником обставини не можуть бути основоположними з огляду на приписи ч. 3 ст. 170 КПК України.
Слідчим суддею враховано наслідки від вжиття такого заходу, як арешт майна, для УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області на які вказував представник в судовому засіданні, однак його твердження є голослівними, доказів того, що внаслідок вилучення комп`ютерної техніки начальник УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області не має можливості виконувати свої обов`язки та інших негативних наслідків, ОСОБА_4 не надано.

Матеріалами справи підтверджено, що моноблок марки «Asus» обліковується за УАКБ та ЖКГ Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, має інвентарний номер 101480125, придбаний у 2019 році, як і інший аналогічний моноблок, який не має зв`язку з розслідуванням даного кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 173 КПК України особа, що подала клопотання, довела необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу на теперішній час, тому клопотання слід задовольнити частково та накласти арешт на вилучену річ, а саме: комп`ютер-моноблок марки «Asus» Vivo AiO V241, який тимчасово вилучений, заборонивши розпорядження та користування ним з метою збереження речових доказів.

В частині клопотання щодо заборони володіння майном має бути відмовлено, оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених КПК України, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, а не у позбавленні (забороні) володіння майном. Питання щодо накладення арешту на майно вирішується слідчим суддею в межах заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 169, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна (після усунення недоліків) по кримінальному провадженню за № 0000001 - задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучену річ, а саме: комп`ютер-моноблок марки «Asus» Vivo AiO V241, заборонивши розпорядження та користування ним.
В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутній під час оголошення ухвали фізичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1