У Х В А Л А

17 грудня 2021 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_3 на постанову від 19.12.2020 про закриття кримінального провадження № 0000403 від 20.08.2020,

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 19.12.2020 про закриття кримінального провадження № 0000403 від 20.08.2020, вмотивована наступним.

Дізнавачем сектору дізнання Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 проводилося досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 20 серпня 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). У згаданому кримінальному провадженні скаржник має статус потерпілого. Підставою для відкриття кримінального провадження стало те, що 25.07.2020 близько 08:30 год він перебував поруч з територією ринку «Центральний ринок», за адресою: Київська область, вул. Ярмаркова, де на той час невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження були нанесені гумовою палицею, що є спеціальним засобом. Удари наносилися по голові. У подальшому було встановлено, що вказаною особою є ОСОБА_5 , який під час допиту визнав факт свого перебування в зазначеному місці, в зазначений час та виникнення конфлікту. Однак, 19 грудня 2020 дізнавачем була винесена постанова про закриття даного кримінального провадження. Єдиною підставою для її винесення наведено те, що ОСОБА_5 не визнав факту нанесення тілесних ушкоджень, а тому є невинуватою особою в розумінні ст. 62 Конституції України. Також зазначено, що на телефонні виклики дізнавача для проведення слідчих дій скаржник не з`являвся. З даного приводу хочу відмітити, що невизнання особою своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення, саме по собі, не може бути достатньою підставою для закриття кримінального провадження. За такою логікою, якщо особа, яка вчинила злочин, але не визнає себе винуватою, притягнута до кримінальної відповідальності бути не може. Тому, викладене фактично означає, що дізнавач самоусунувся від виконання функцій, покладених на нього державою. Усіх свідків, які були присутні під час нападу дізнавач не допитав. Наявність записів з відеокамер з місця події не перевіряв. Знаряддя злочину (гумову палицю) не розшукував. Чи відноситься знаряддя злочину до спеціальних засобів, а також, чи мав ОСОБА_5 право на такий спеціальний засіб, не встановлював. Експертиз для визначення ступеню тяжкості завданих тілесних ушкоджень, а також негативних наслідків від нанесення гумовою палицею ударів по голові, не призначав. Що стосується телефонних викликів дізнавача, то зазначена інформація дійсності не відповідає, жодного разу на проведення слідчих дій, окрім мого допиту, він мене не викликав, письмових повісток або інших документів з даного приводу не направляв. Навпаки, всі ініціативи щодо розслідування правопорушення надходили саме від скаржника. Дізнавач, від належного розслідування лише ухилявся. Наприклад, відмовив йому у долученні медичної документації, що має значення не лише для правильного визнання ступеню тяжкості завданих тілесних ушкоджень, але і характеру та способу їх завдання.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного 20.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000403, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України оскільки рішення дізнавачем передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, як того вимагає ч. 2 ст. 9 КПК України .

Представник Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області та прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської обдласті до суду не з`явилися. Про день та час розгляду скарги були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України - рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, а тому рішення про закриття кримінального провадження приймається слідчим у разі, якщо зібрані, перевірені та оцінені в своїй сукупності докази свідчать про наявність обставин, які виключають в діянні особи (осіб) склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, старшим дізнавачем сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ Національної поліції в Київській області не здійснено всіх належних та необхідний дій спрямованих на розкриття кримінального правопорушення та винесено передчасно постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

За правилами пункту 18 статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості».

За таких обставин, вважаю, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без належного обґрунтування та оцінки отриманих доказів, так, старшим дізнавачем в повній мірі не було проведено належних слідчих дій, які спрямовані на розкриття кримінального провадження, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 19.12.2020 про закриття кримінального провадження № 0000403 від 20.08.2020 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Білоцерківського РУП ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 19.12.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 20.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Копію ухвали вручити скаржнику, надіслати до Білоцерківського РУП ГУ Національної поліції в Київській області для організації належного розслідування та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1