Справа № 947/3919/22
Провадження № 1-кс/947/1255/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників підозрюваного адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000003 від 11.01.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бершадь Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працюючого начальником медичної служби 31 окремого ремонтно-відновлювального полку ОК «Південь» СВ ЗС України, у військовому званні «майор», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування стороною обвинувачення клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника медичної служби 31 окремого ремонтно-відновлювального полку ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » СВ ЗС України (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Так, ОСОБА_6 , з 20.06.21 по 29.06.21 (Єгипет) та з 30.12.21 по 05.01.22 (ОАЕ) здійснював виїзди за межі України, при цьому маючи допуск до державної таємниці за формою 3, в порушення вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 № 939 (далі Порядок), не доповів про свій намір виїхати за межі України командиру військової частини НОМЕР_1 , тим самим не отримав дозволу на такий виїзд, а також не пройшов інструктаж у режимно-секретній частині вказаної військової частини, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю).

У подальшому, приблизно о 12 годині 00 хвилин 26.01.2022, у ході відібрання пояснення в майора ОСОБА_6 тимчасово виконувачем обов`язки начальника 2 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_8 у службовому приміщенні 2 сектору 2 відділу 7 управління ДВКР СБ України, кабінет № 3, що за адресою: АДРЕСА_2 , з приводу перебування останнього за межами України, ОСОБА_6 достеменно стало відомо, про можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю).

Не пізніше вказаного моменту, в ОСОБА_6 , виник злочинний умисел направлений на надання неправомірної вигоди тимчасово виконуючому обов`язки начальника 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_8 , за нескладання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю) за вищевказаним фактом, що в подальшому виключало б можливість притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

У подальшому, того ж дня, близько 13 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Tucson» білого кольору, поблизу буд. 99 по вул. Армійська в м. Подільськ, Подільський район, Одеська область, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться тимчасово виконуючий обов`язки начальника 7 управління ДВКР СБ України ОСОБА_8 , передав останньому неправомірну вигоду в розмірі 400 доларів США, який відповідно до курсу НБУ станом на 26.01.2022 становив 11516 (одинадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн, за невчинення відносно ОСОБА_6 дій з використанням наданої працівнику СБУ влади нескладання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-2 КУпАП (Порушення законодавства про державну таємницю), що у подальшому виключало б можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

Одразу після надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що встановлена наявність ризиків визначених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжкого та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від чотирьох до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того встановлено, що ОСОБА_6 зареєстрований та фактично проживає АДРЕСА_1 , тобто за межами м. Одеси, що може надати йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування, або суду.

Також слід зауважити, що ОСОБА_6 під час проходження військової служби неодноразово здійснював виїзди за межі України, при цьому маючи допуск до державної таємниці за формою 3, в порушення вимог Порядку, не доповідав про свій намір виїхати за межі України командиру військової частини НОМЕР_1 , тим самим не отримував дозволу на такий виїзд, а також не проходив інструктаж у режимно-секретній частині вказаної військової частини, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 212-2 КУпАП, а отже є обґрунтовані підстави вважати, що він може здійснити і наступний виїзд за межі країни з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_6 з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на свідків, щоб ті утримались від спілкування з правоохоронними органами. ОСОБА_6 є військовослужбовцем у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- п. 5 ч. 2 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження. Зокрема, у рамках кримінального провадження № 0000003 від 11.01.2022, в якому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 ККУ, слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування також за фактом вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вказавши, що підозра необґрунтована, не підтверджується жодними доказами, ризики відсутні, підозрюваний має постійне місце проживання, місце роботи, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що підозра необґрунтована, відсутні докази на підтвердження підозри, має місце провокація.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку захисників.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 27.01.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за кваліфікуючими ознаками: надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, підтверджується: повідомленням про вчинення злочину від 11.01.2022 року, протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 13.01.2022 року, від 27.01.2022 року, протоколом огляду місця події від 26.01.2022 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.01.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.01.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 28.01.2022 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
У клопотанні сторона обвинувачення вказує на ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого і передбачає покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, яке поєднане з наданням неправомірної вигоди службовій особі, його суспільно-небезпечний характер, який підриває авторитет органів у сфері оборони України, у зв`язку з чим, існує ризик існує ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя враховує також, що в рамках даного кримінального провадження наявні особи свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на показання яких сторона обвинувачення на теперішній час посилається в обґрунтування існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні існує, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Наведені обставини свідчать про існування ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_6 дій, направлених на незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_6 активні дії щодо впливу на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що посилання сторони обвинувачення на існування вказаних ризиків носить абстрактний та не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту їх існування слідчому судді не надано. З клопотання та долучених в обґрунтування матеріалів не зрозуміло яким чином ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню, а також не вбачається, що стороною обвинувачення був встановлений факт невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , як на підозрюваного у кримінальному провадженні.

Крім того, сторона обвинувачення у клопотанні, в обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, посилається на ту обставину, що відносно ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України. Разом з тим, з матеріалів клопотання не вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України.

4.3. Вирішення питання щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (Справа Європейського суду з прав людини «Пунцельт проти Чехії»).

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, має чисельні грамоти та нагороди, приймав участь в антитерористичній операції, , що вказує на можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, слідчим суддею враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
В свою чергу відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
Враховуючи характеризуючи дані підозрюваного та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленому в судовому засіданні ризику.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000003 від 11.01.2022 року відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27.03.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 27.03.2022 року, наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора чи суду на визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1