ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/865/18 Номер провадження 11-кп/814/498/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 21.01.2018 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 22348 гривень матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до вироку суду, 21 січня 2018 року близько 15 години 00 хвилин на території садового товариства «ОЗОН-2» с. Рокитне, Кременчуцького району, Полтавської області при в`їзді до нього, поруч з приміщенням охорони, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 із значною силою раптово завдав кулаком правої руки один удар в область грудей ОСОБА_9 , після чого остання не втримавши рівновагу впала на праву сторону свого тіла на асфальтобетонне покриття.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 - ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого черезвертлюгового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, який утворився від дії тупих твердих предметів, можливо в результаті падіння з висоти власного зросту, як з раніше приданим прискоренням, так і без такого, і за ступенем тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи №132 від 14.02.2018 відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

ОСОБА_8 завдаючи удару, не передбачав падіння і настання у потерпілої ОСОБА_9 наслідків у виді тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, хоча повинен був і міг це передбачити, а тому діяв з необережності у виді злочинної недбалості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, просить вирок суду скасувати та визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України. На переконання обвинуваченого, судом не враховано дані, які містяться у висновку експерта за №202 від 09.03.18, в тому числі те, що покази ОСОБА_8 дані ним в ході проведення слідчого експерименту не суперечать об`єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі потерпілої.

Судом не усунуті розбіжності між показаннями потерпілої ОСОБА_9 про наявність слідів у вигляді синяку в районі грудної клітки від удару обвинуваченого, та висновками екпертизи № 132, про відсутність будь-яких тілесних ушкоджень в районі грудей.

Зазначає, що судом не було надано оцінки суперечностям показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були свідками падіння потерпілої.

До Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_7 поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з підстав викладених в ч.1 ст. 49 КК.

Відповідно до змісту заяви, яка надійшла до апеляційного суду ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вищевикладене клопотання та просили його задовольнити, а вирок суду скасувати. Крім того, просили проводити його розгляд без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав заявлене стороною захисту клопотання та не заперечував щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо останнього, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема статті 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За змістом ст. 9 КПК України (принцип законності кримінального провадження) під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Законодавець чітко встановив, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду і не вчинила нового злочину. Строк давності - це певний проміжок часу з моменту вчинення особою злочину і до моменту набрання чинності обвинувального вироку суду.

Дотримання вказаних у законі термінів виступає умовою притягнення особи до кримінальної відповідальності, тобто у разі закінчення строку давності до моменту набрання чинності обвинувального вироку суду особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Сплив строків давності є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

До початку розгляду судом апеляційної інстанції апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, яке підтримав останній та проти задоволення якого не заперечував прокурор.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Відповідно до санкції статті 128 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк, що відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

Вказане кримінальне правопорушення, згідно висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, було вчинено 21 січня 2018 року.

Апеляційний суд погоджується з доводами захисника, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України було вчинене ОСОБА_8 в січні 2018 року, та відповідно до санкції ст. 128 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, було передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк, від досудового слідства та суду не ухилявся, до закінчення визначених у ст. 49 КК строків нового злочину не вчинив, на момент апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, закінчився встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності.

Отже, станом на день апеляційного розгляду сплинуло три роки та, відповідно, закінчились визначені ст. 49 КК України строки давності, ухвалений вирок щодо ОСОБА_8 не набрав законної сили, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого статтею 128 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. п.2 ч.1 49 КК України, вирок суду скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на те, що вказане кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності, апеляційний суд не наділений правом розгляду заявленого цивільного позову по суті вимог.

За таких обставин цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

При цьому потерпілому слід роз`яснити, що згідно з вимогами ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 417 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Клопотання захисника ОСОБА_7 подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 -задовольнити.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000062 від 21.01.2018 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4