Справа 688/986/21
№ 1-кп/688/90/21
Вирок
Іменем України
27 серпня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка кримінальне провадження №0000241 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, непрацюючого, з інвалідністю 2 групи, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_4

05 листопада 2020 року близько 03:40 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля хвіртки у подвір`я будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 , під час якого умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, тримаючи в руках дерев`яну дошку, на кінці якої був металевий цвях, із прикладанням фізичної сили рук, наніс вказаною дошкою один удар в ліву щоку потерпілого ОСОБА_5 , який стояв біля хвіртки у подвір`я вказаного домоволодіння. У результаті вказаних умисних неправомірних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна та наскрізної рани лівої щоки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

2. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав. Під час допиту дав суду показання, що ввечері 04.11.2020р. знаходився у барі в смт. Гриців, де з друзями розпивав алкогольні напої. Вночі зустрів свого односельчанина - потерпілого ОСОБА_5 , який був зі своїми друзями та погодився підвезти його з друзями додому в с. Коськів. Він запропонував ОСОБА_5 випити горілки і вони усією компанією поїхали до стадіону с. Коськів, де розпивали алкогольні напої. На стадіоні між братом обвинуваченого та одним хлопцем з компанії потерпілого виникла бійка, під час якої ОСОБА_5 двічі вдарив в обличчя обвинуваченого. Потім ОСОБА_5 з друзями поїхав, а він вирішив піти до нього додому, щоб розібратися з ним. По дорозі до будинку потерпілого, він вирвав з огорожі дерев`яну дошку та загнув на ній усі цвяхи. Підійшовши до хвіртки, покликав потерпілого, а коли він вийшов, то сильно вдарив його дошкою в ліву частину обличчя. Від удару дошка зламалася, а потерпілий похилився на паркан. Після цього він пішов додому, але по дорозі втратив свідомість. Також повідомив, що є потерпілим в іншому кримінальному провадженні, де ОСОБА_5 має статус обвинуваченого. Повідомив, що внаслідок тілесних ушкоджень, які спричинив йому ОСОБА_5 йому встановлена 2 група інвалідності. У вчиненому розкаявся, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов визнав частково, на суму 800 грн., витрати на правову допомогу вважав завищеними і необґрунтованими. Просив призначити покарання у виді штрафу, який має можливість сплатити.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_5 за встановлених обставин об`єктивно підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який дав суду показання, що вночі 05.11.2020р. на автомобілі разом з друзями поїхав в смт. Гриців, щоб купити алкогольні напої та цигарки. Біля бару він побачив ОСОБА_4 , який попросив підвезти його з друзями додому, в с. Коськів, на що він погодився. ОСОБА_4 купив горілки та запропонував розпити її на стадіоні, на що він також погодився. Він алкогольні напої не вживав. На стадіоні між його знайомим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та його братом виник конфлікт та вони почали бійку. Коли він підбіг до них, то ОСОБА_4 вже лежав на траві та у нього на обличчі була кров. Після цього вони випили «мирову» та поїхали додому. Його друзі зайшли до нього в будинок, щоб поїсти. Потім почув, що гавкає собака та вийшов на подвір`я. Коли він відкрив хвіртку, то побачив ОСОБА_8 , його брата та ще двох хлопців, які тримали в руках штахетини. ОСОБА_4 раптово завдав йому удар в обличчя дерев`яною дошкою, від якого він впав та відчув кров на щоці. Коли хотів встати, то брат ОСОБА_4 вдарив його ще раз дерев`яною дошкою. Тоді він забрав цю штахетину та побіг за ними, але по дорозі ОСОБА_4 втратив свідомість. Зазначив, що лікувався вдома, три дні нічого не їв, залишився шрам на щоці, пошкодився зуб від удару. Підтримав цивільний позов та просив стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду у розмірі 25000 грн. та 20000 грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи молодий вік обвинуваченого, просив призначити йому покарання у виді штрафу;
- даними протоколу огляду місця події з фото-таблицями до нього від 05.03.2021, згідно якого зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення біля хвіртки у подвір`я будинку АДРЕСА_2 ;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицями до нього від 31.03.2021, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з якого слідує, що він детально продемонстрував механізм заподіяння ним удару ОСОБА_5 , а також на статистові вказав на його локалізацію;

- даними висновку експерта № 106 від 29.03.2021, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено такі тілесні ушкодження: а) садно та наскрізна рана лівої щоки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, однієї ударної дії тупого твердого та гострого колючого предмета, якими могли бути дерев`яна штахета з присутнім на ній металевим цвяхом, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних в постанові та обстежуваним, в сукупності за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я; б) дві рани на поверхні лоба, які могли виникнути не менше ніж за один-два тижні до проведення судово-медичної експертизи.

Такі висновки експертизи узгоджуються із встановленими обставинами кримінального провадження щодо локалізації, характеру і строку виникнення виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, підтверджують показання обвинуваченого, потерпілого щодо заподіяння одного удару дерев`яною штахетою з цвяхом в ліву щоку потерпілого.
Згідно з ч. 2 ст. 23 КПК України суд не визнає доказами відомості, шо містяться в протоколах проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки за письмовим клопотанням прокурора вказані свідки у судовому засіданні безпосередньо не допитувалися, що унеможливлює перевірити їх показання під час судового розгляду. Дослідження письмових показань свідків, які вони надавали під час досудового розслідування, в тому числі під час слідчого експерименту, без їх допиту у суді буде суперечити принципу безпосередності дослідження показань.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення. У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 08.11.2020р. ОСОБА_5 просив притягнути до кримінальної відповідальності лише ОСОБА_4 та підозра у вчиненні кримінального правопорушення була повідомлена виключно ОСОБА_4 . Суд не може вийти за межі обвинувачення, на чому наголошує у своїх показаннях потерпілий, а тому вирішення питання щодо притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб є непритаманною суду функцією, крім того, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеності вини та призначення йому покарання. Більше того, з огляду на кількість та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, у кримінальному провадженні не встановлено жодних доказів, які б об`єктивно вказували, що поряд із ОСОБА_4 потерпілому тілесні ушкодження наносили й інші особи. Обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 є предметом доказування в іншому кримінальному провадженні.
Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

4. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
ОСОБА_4 є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має інвалідність 2 групи, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

5. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує, що вчинене діяння є кримінальним проступком, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене та враховуючи конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
6. Розгляд цивільного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 зазнав фізичного болю та душевних страждань, пережив стрес, що призвело до зміни його звичного способу життя. Враховуючи викладене, а також ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, виходячи із принципів розумності та справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, а її розмір має відповідати ступеню фізичних та душевних страждань особи, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у сумі 15000 грн. Зазначена сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілого є достатньою сатисфакцією.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, а у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої злочином та процесуальні витрати потерпілого, включно витрати на правову допомогу, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню. При цьому, обов`язок доказування даних щодо розміру процесуальних витрат, покладається на сторону, що їх подає.

Норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), які не суперечать засадам кримінального судочинства, більш детально регулюють питання витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, їхнього розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається із наявних у матеріалах кримінального провадження договору про надання правової допомоги №15/04/21 та квитанції до прибуткового касового ордера, 15.04.2021 року між адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_10 був укладений договір про надання цивільному позивачу ОСОБА_5 правової допомоги із визначенням суми гонорару у розмірі 20 000 грн. Виконуючи умови цієї угоди, відповідно до наданого суду розрахунку, адвокат ОСОБА_6 надавав консультації, знайомився із матеріалами кримінального провадження, готував цивільний позов, брав участь у судових засіданнях тощо.

У відзиві на позов та під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вказував на те, що розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим та завищеним.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити гонорар, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Дослідивши зміст поданих представником потерпілого документів та відзив на позов, суд відмічає, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені потерпілим, як витрати на правову допомогу.

Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг цивільному позивачу, тому суд, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених потерпілим витрат, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності категорії даної справи, кількості судових засідань та фінансового стану обох сторін, з урахуванням принципів пропорційності, розумності, справедливості, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в сумі 10 000 грн., які будуть співмірними і достатніми у даному кримінальному провадженні.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 15 000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн. У решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1