Єдиний унікальний № 946/3055/21
Провадження № 1-кп/946/472/21
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання

22 вересня 2021 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016, за обвинуваченням, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Новосибірськ Російської Федерації, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, пенсіонерку, одружену, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Потерпілий цивільний позивач ОСОБА_6 в кримінальному провадженні надав позовну заяву про стягнення з відповідачки обвинуваченої ОСОБА_4 19456грн. 08коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 100000грн. на відшкодування моральної шкоди та 8342грн. 25коп. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

В судове засідання потерпілий цивільний позивач ОСОБА_6 надав заяву про забезпечення його позову до обвинуваченої. Просить накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , що належить обвинуваченій ОСОБА_4 . В судовому засіданні потерпілий та його представник підтримали заяву.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню через те, що арешт майна буде порушувати право власності інших співвласників квартири.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти заяви про забезпечення позову, вважають, що на даний час немає підстав для арешту майна обвинуваченої.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна зокрема є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) . У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Постановою №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яку суд застосовує на підставі ч.5 ст.128 КПК України, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Пунктами 3,4 вказаної постанови визначено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким чином для прийняття рішення щодо арешту майна ОСОБА_4 необхідно надати докази відповідності вартості цього майна позовним вимогам. Але заявник не надав доказів вартості майна відповідача обвинуваченої ОСОБА_4 для визначення відповідності її сумі позову. Крім того, заявником взагалі не обумовлені засоби зустрічного забезпечення відповідно до ст.154 ЦПК України.
Тому вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні заявленого клопотання.
Керуючись ст. ст.128,170, 370 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про забезпечення позову до обвинуваченої ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію наявної ухвали вручити учасникам провадження.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1