справа № 462/6330/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000023 від 11.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розівка Ужгородського району Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 10.06.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, востаннє 10.06.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185 КК України, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законодавством порядку, 11.01.2021 року близько 07 год. 30 хв. через службовий вхід проник у приміщення відділення №11 «Нова Пошта», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 120 у зону обслуговування клієнтів, де, незважаючи на зауваження фахівця-оператора ОСОБА_5 , який бачив його незаконні дії та намагався їх припинити, відкрито викрав касову скриньку з грошовими коштами у сумі 14618 грн, вирвавши її з місця кріплення до робочого столу та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши ТОВ «Нова Пошта» майнову шкоду на суму 14618,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у скоєному визнав повністю, пояснив, що він неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законодавством порядку, востаннє 10.06.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. 11.01.2021 року о 07 год. 30 хв. він у власних справах перебував у м. Львові по вул. Городоцькій та шукав приміщення туалету. По вул. Городоцькій, 120 він побачив двері білого кольору, відчинивши які, потрапив через службовий вхід у приміщення відділення №11 «Нова Пошта» у зону з обмеженим доступом, призначену для обслуговування клієнтів, де в цей час перебував фахівець-оператор ОСОБА_5 . Він побачив, касову скриньку із грошовими коштами і раптово у нього виник намір на заволодіння ними. Так, він направився до касових скриньок та, незважаючи на зауваження фахівця-оператора ОСОБА_5 , який бачив його незаконні дії та намагався їх припинити, спробував відчинити одну із касових скриньок, а коли йому це не вдалося, то вирвав її з місця кріплення до робочого столу, таким чином відкрито заволодівши нею, і покинув місце вчинення злочину. У касовій скринці були грошові кошти у сумі 14618 грн., які він витратив по дорозі до м. Ужгорода. У вчиненому щиро розкаявся, цивільний позов визнав у повному обсязі, просив його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні подав цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування заподіяної майнової шкоди на суму 14618 грн., мотивуючи його тим, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ТОВ «Нова Пошта» зазнало шкоди у такому розмірі. Подав заяву про розгляд справи у його відстуност іта підтримання ним цивільного позову.

Учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи та цивільний позов, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився показаннями обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні винність обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із проникненням у інше приміщення, доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 186 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, не працює, не одружений, утриманців не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, останньому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів, яке слід відбувати реально.
Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 686/3226/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки.

Водночас, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17.

Із врахуванням роз`яснень, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначене реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються і не поглинаються, а кожне із них слід виконувати самостійно.

За таких обставин, вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки, слід виконувати самостійно.

Окрім того, ТОВ «Нова Пошта» в особі його представника звернулося до суду із цивільним позовом, в якому просило стягнути з обвинуваченого заподіяну підприємству майнову шкоду на суму 14618 грн.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, а також думку прокурора, судом встановлено наступне.
З ч. 2 ст. 127 КПК України вбачається, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що він визнає цивільний позов повністю, його сума учасниками процесу не оспорюється, а отже розмір майнової шкоди знайшов своє документальне підтвердження, а тому цивільний позов слід задоволити повністю.

У межах даного кримінального провадження проведено судову дактилоскопічну експертизу № СЕ-19/114-21/837-ТР від 27.01.2021 року, вартість якої становить 1144,15 грн.; № СЕ-19/114-21/10145- Д від 16.06.2021 вартість якої становить 1201,34 грн., а також трасологічну експертизу № СЕ-19/114-21/1167-ТР від 05.02.2021 року, вартість якої становить 653,80 грн., а всього 2999,29 грн.У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі на користь держави.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Таким чином, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 186 КК України, ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2021 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України - виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання 04.03.2021 року.
Цивільний позов ТОВ «Нова Пошта» до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди - задоволити.
Стягнути ОСОБА_4 на користь ТОВ «Нова Пошта» 14618 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. на відшкодування завданої майнової шкоди.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ГУК Львів 2999,29 грн. судових витрат за проведення експертиз.
Речові докази: ключ від автомобіля «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 , довіреністьі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу повернути ОСОБА_7 , диски з записом із камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1