ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6399/21

Номер провадження 1-кп/495/903/2021

18 жовтня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0001537 від 16.10. 2020 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова ,українця громадянина України, не судимого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину : доньку ОСОБА_4 09.01. 2004 року народження .праціюючого за трудовим наймом,який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

представник потерпілої - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху а саме: Правила дорожнього руху України,затверджені Постановою Кабінету Мнінстрів України № 1306 від 10.10. 2001 року ,із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження,що спричинили смерть потерпілої, тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, при наступних обставинах:

16 жовтня 2020 року приблизно в 08 годин 30 хвилин,більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим,обвинувачений ОСОБА_8 керуючи технічно справним легковим автомобілем марки Ford Galaxy з реєстраційним номером НОМЕР_1 ( Республіка Польша), НОМЕР_2 у світлій період доби здійснював рух по асфальтобетонному сухому дорожньому покриттю по вулиці Кишинівська в селі Молога Білгород-Дністровського району Одеської області в напрямку міста Білгород-Дністровський Одеської області по автомобільній дорозі загального користування регіонального значення " Р-72 Білгород-Дністровський- КПП " Старокозаче" де организований двосторонній однорядний у кожному напрямку рух, та повинен був діяти у відповідності до приписів Правил дорожнього руху України,затверджені Постановою Кабінету Мнінстрів України № 1306 від 10.10. 2001, а саме:

-п. 12.4 ПДР України , в населених пунктах України рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км. на годину

-п.12.3 ПДР України у випадку виникнення небезпеки для руху або перешкоди ,яку водій об`ктивно спроможний виявити,він повинен негайно вжити заходів для зменьшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

тобто забороняють водіям перевищувати швидкість руху понад 50 км. на годину ,де організований двосторонній однорядний у кожному напрямку рух, порушуючи вимоги п. 12.4 ПДР які забороняють водіям перевищувати шкидкість понад 50 км.на годину у населених пунктах,позначених інформативно-вказівними дорожними знаками 5.45 ПДР, рухався зішвидкімю,яка перевищувала 50 км. на годину в населеному пункті,невірно оцінив дорожню обстановку,що полягала у першу чергу у виявленні небезпечного наближення справа за напрямком руху автомобіля, потерпілої ОСОБА_9 яка рухалася на велосипеді з другорядної дороги на смугу руху автомобіля вимогам пунту 12.3 ПДР,згідно з якими водій з моменту виникнення небезпеки для його руху повинен прийняти заходи до зниження швидкості з метою уникнення наїзду.

Далі обвинувачений ОСОБА_3 вкрай уважним не був,заходів,що сприяють безпечному проїзду цієї ділянки дороги не вжив,нехтуючи безпекою керування транспортним засобом для інших учасників дорожнього руху допустив зіткнення передньою правою кутовою частиною керованого ним транспортного засобу з лівою частиною посередені велосіпеда потерпілої . Внаслідок події дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 отримала поєднану травму голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку тяжкого ступеня,закриті переломи лівих 2-4 ребер по лівій середньо- ключичній лінії,лівих 5-7 ребер по задньо-паховій лінії,лівих 8-10 по лівій лопатковій лінії,2-8 ребер по правій середньо- ключичній лінії,закритого перелому в області нижньої третини правої стегнової кістки,закриті осколкові переломи медіального виростку лівих великогомілкової кістки і малогомілкової кістки в нижній третині,які носять прижиттєвий характер до моменту настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Між заподіянням пді час ДТП тілесними ушкодженнями та настанням смерті потерпілої існує прямий причинно-наслідковий характер.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 16 жовтня 2020року приблизно в 8 годин 45 хвилин у, він рухався по вулиці Кишинівська в селищі Молога Білгород-Дністровського району Одеської області так як відвозив дитину до школи та повертався додому. Він рухався зі швидкістю,яка перевищувала дозволену, на перехресті він не побачив велосипедистку ,яка раптово для нього виїхала на перехрестя. Він доклав усіх зусилль для того,щоб уникнути ДТП,але йому це не вдалося, його автомобіль зіткнувся з велосипедом, потерпіла впала на землю. Він викликав швидку допомогу, надав можливу допомогу на лікування потерпілої . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати його.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннія, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою,яка керує транспортним засобом внаслідк якого потерпілій заподіяно тяжке тілесне ушкодження,що спричинило смерть потерпілої.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, його вік, наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини , те що він не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується,займається суспільно-корисною працею , а також його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину,частково відшкодував заподіяну майнову шкоду , представник потерпілої пробачив його та не наполягає суворій мірі покарання обвинуваченому , суд вважає недоцільним відбування покарання обвинуваченого у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 під час ДТП не знаходився в стані алкольного сп`яніння,що підтврджується відповідними висновками,а саме Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від16.10.2020 року, суд вважає за недоцільне позбавлення його права керування транспортними засобами.

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 980 гривні 64 коп. грн. за проведення експертизи № 20-6388 від 18 січня 2021 року автотехничної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля, 2615 гривень 04 коп. за проведення автотранспортнорї трасологічної експертизи № 2-6387 від 18 січня 2021 року та 653 гривні 76 коп. за проведення судово-автотоварознавчої експертизи № 20-6389 від 18 січня 2021 року.

Речовий доказ - автомобільмарки Ford Galaxy з реєстраційним номером НОМЕР_1 ( Республіка Польша), НОМЕР_2 ,який долучений в якості речових доказів згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВ ГУНП від 16 жовтня 2020 року, повернутий обвинуваченому ОСОБА_3 на відповідальне зберігання ,слід залишити обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю .

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-не віїзджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському міськрайонному відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 980 гривні 64 коп. грн. за проведення експертизи № 20-6388 від 18 січня 2021 року автотехничної експертизи технічного стану систем керування та ходової частини автомобіля, 2615 гривень 04 коп. за проведення автотранспортнорї трасологічної експертизи № 2-6387 від 18 січня 2021 року та 653 гривні 76 коп. за проведення судово-автотоварознавчої експертизи № 20-6389 від 18 січня 2021 року.

Речовий доказ - Речовий доказ - автомобільмарки Ford Galaxy з реєстраційним номером НОМЕР_1 ( Республіка Польша), НОМЕР_2 ,який долучений в якості речових доказів згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВ ГУНП від 16 жовтня 2020 року, повернутий обвинуваченому ОСОБА_3 на відповідальне зберігання - залишити обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю. .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1