Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
смт. Романів 26 січня 2022 року
Суддя Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у провадженні за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Чуднівської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
24 січня 2022 року до Романівського районному суді Житомирської області з Житомирського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у провадженні за її скаргою на бездіяльність прокурора Чуднівської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На розгляд заяви особи, які брали участь в провадженні за скаргою на бездіяльність прокурора, не з`явилися.
Дослідивши підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_4 , суддя прийшов до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В ході прослуховування технічного запису судового засідання в провадженні за скаргою ОСОБА_5 було встановлено, що її усна заява про відвід слідчого судді не вмотивована тим, а зводиться лише до незгоди з прийнятим процесуальним рішення ухвалою про відмову у задоволенні заяви про залучення представника. Інших обставин, які б свідчили про наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_4 , в ході розгляду заяви не встановлено.
За змістом статті 80 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у разі наявності підстав, передбачених статтями 75,76 КПК України, у тому числі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
З цих же підстав йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. При цьому, відвід повинен бути вмотивованим.
Правове регулювання підстав відводу судді визначається статтею 75 КПК України, згідно якої суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
- якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно практики Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Прицьому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).
Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Так, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення - зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».
З урахуванням викладеного, суддя приходить до переконання, що зазначені в усній заяві ОСОБА_3 про відвід факти не доводять особистої заінтересованості слідчого судді ОСОБА_4 щодо результатів розгляду провадження за скаргою та не викликають обґрунтованих сумнівів його неупередженості і безсторонності при ухваленні процесуальних рішень, тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.
Керуючись статтями 75, 81, 369-372 КПК України, суддя, -
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у провадженні за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Чуднівської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Копію ухвали направити ОСОБА_3 , до Чуднівської окружної прокуратури та Любарського районного суду Житомирської області для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1