№ 317/1714/19
№/п 1-кп/317/58/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000096 від 04.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, має малолітнього сина, проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону у військовому званні «молодший сержант» (звільнений з військової служби 16.05.2019 року за службову невідповідність), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 28.08.2019 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з випробуванням строком на 2 роки; 07.04.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з випробуванням строком на 2 роки; 12.08.2020 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 185 ч.2, 309 ч.2, 309 ч.1, 311 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, затриманий 28.09.2019 року, з 05.04.2021 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Бердянська виправна колонія (№77)»,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2016 року наказом №171 командира військової частини пп НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ), військовослужбовця за контрактом, молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду номера обслуги 6 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 18 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

За наведених обставин, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до розпорядку дня військовослужбовців за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , військовослужбовці у нічний час перебувають за місцем фактичного проживання та прибувають на службу до військової частини НОМЕР_1 (або до визначеного місця служби) на 08 годину 00 хвилин, тобто на ранкове шикування.

Згідно рапорту начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2018 року за вихідним номером 2332 молодший сержант ОСОБА_4 25.04.2018 року був виписаний з лікувального закладу та повинен був повернутись до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Однак, 25 квітня 2018 року о 08 год. 00 хв., молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу до місця служби - навчального полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , який дислокується поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини до 10 год. 00 хв. 03 квітня 2019 року.

03 квітня 2019 року о 10 годині 00 хвилин, молодший сержант ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Бердянська виправна колонія (№77)» обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у злочині, що йому інкримінується, підтвердив, що дійсно вчинив злочин при вищевикладених обставинах, пояснив суду, що з 2016 року служив за контрактом у Збройних силах України, потім протягом служби погіршився стан його здоров`я, лікувався, пройшов комісію, але його визнали придатним до військової служби, у 2018 році не повернувся на службу після виписки з госпіталю, без поважних причин, лише у квітні 2019 року самостійно прибув до військової прокуратури, хоча розумів, що згідно військових статутів, з якими був ознайомлений це є порушенням і тягне за собою кримінальну відповідальність. У вчиненому розкаявся.

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 407 ч.4 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше судимий (відбуває покарання за вироком суду в місцях позбавлення волі), за місцем несення військової служби характеризувався позитивно, згідно наданої суду довідки з військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 у 2016-2017 роках брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, також відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 має малолітнього сина.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі.

До покарання, призначеного за цим вироком, слід на підставі ст. 70 ч.4 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, з врахуванням покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2020 року.

Цивільний позов не було заявлено. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, з врахуванням покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 - з 28.09.2019 року.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1