Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції з ДУ« «Рівненський слідчий ізолятор» кримінальне провадження № 0000515 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання - 7 (сім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з моменту його затримання - 18 серпня 2020 року.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 в період часу з 00:00 год. 16.08.2020 року по 00:00 год. 18.08.2020 року ( точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в будинку за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи з метою протиправного заподіяння смерті своїй матері ОСОБА_8 , умисно наніс їй не менше 27 травматичних дій (ударів) в різні ділянки тіла твердим тупим предметом, а також здійснив здавлення руками шиї останньої, спричинивши синці, рани і і крововиливи на тілі, голові і шиї, перелом правого малого ріжка під`язикової кістки, неповний перелом правого великого ріжка під`язикової кістки, перелом дуги перстневидного хряща спереду та зліва з крововиливами в оточуючі м`які тканини, крововилив в товщі задньої стінки глотки та в оточуючих м`яких тканинах, крововилив в шийній частині стравоходу, внаслідок яких потерпіла померла на місці події.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , покликаючись на незаконність вироку, доводить, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, і прокурор в судовому засіданні не навів доказів умисного вбивства ним матері. Зазначає, що 17.08.2020 року ввечері зайшов в хату, спіткнувся і впав на маму, яка лежала на розкладному кріслі, піднявся і ліг спати. 18.08.2020 року зранку займався по господарству, а в обід виявив свою матір без ознак життя, яку піднімав, самостійно робив штучне дихання, внаслідок чого і могли бути завдані тілесні ушкодження.

Просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 119 КК України, - вбивство через необережність та призначити міру покарання в межах санкції даної статті, взявши до уваги, що він раніше не судимий, потерпіла не має до нього претензій, за час перебування під вартою від усвідомив свої дії і шкодує про вчинене, а призначене покарання є надто суворим.

Іншими учасниками судового провадження вирок в апеляційному порядку не оскаржено.
Потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявилася.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи прокурора щодо залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Твердження ОСОБА_6 щодо вчинення вбивства матері через необережність за відсутності умислу на позбавлення життя були предметом розгляду в суді першої інстанції і не знайшли свого підтвердження.
Обставини вчиненого діяння, зокрема, поведінка обвинуваченого, що передувала події, його стосунки з потерпілою, кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень свідчать про умисність дій ОСОБА_6 .
Згідно протоколу огляду місця події від 18.08.2020 року ( а.с. 12-33) в будинку АДРЕСА_1 було виявлено труп ОСОБА_8 з ознаками тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 108 від 18.09.2020 року (а.с. 87-94), на тілі ОСОБА_8 виявлено ряд тілесних ушкоджень у вигляді синців і крововиливів на тілі, закритої тупої травми грудей, синців і саден шиї, перелому правого малого ріжка підязикової кістки, перелому дуги перстневидного хряща спереду та зліва, крововиливів в мякі тканини глотки та в оточуючих мяких тканинах, які виникли від численних травматичних дій тупим предметом з достатньою силою.
Комплекс тілесних ушкоджень шиї ОСОБА_8 виник внаслідок схоплення з послідуючим здавленням спереду з зовнішньо - бокових сторін пальцями рук сторонньої особи шиї потерпілої і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті, оскільки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
Враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень на тілі потерпілої, маловірогідно, що навіть при своєчасному наданні медичної допомоги, вона могла б залишитися живою, а враховуючи характер, локалізацію та множинність тілесних ушкоджень, виникнення їх внаслідок самопадіння з висоти власного зросту, з розкладного тапчану на деревяну підлогу, штовхання руками з подальшим падінням об тверду поверхню - повністю виключається.
За висновком судово-медичної експертизи № 122 ( а.с. 93-94) у ОСОБА_6 виявлено ряд саден на пальцях правої і лівої кисті, які могли виникнути внаслідок нанесення ним ударів сторонній особі, та осаднення шкіри в ділянці грудної клітки, які могли виникнути при нанесенні йому ушкоджень іншою особою, достовірність механізму утворення яких встановити неможливо.
Згідно показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 потерпіла ОСОБА_8 , яка проживала із сином - ОСОБА_6 , за життя часто ходила із синцями на тілі, зазначаючи про заподіяння ушкоджень сином, проте з письмовими заявами до поліції не зверталася.
В ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що крім нього і матері в будинку ніхто інший не проживав, і в проміжок часу з 16 по 18 серпня 2020 року сторонні особи до їх помешкання не заходили.
Покликання ОСОБА_6 про те, що смерть матері настала від його необережних дій при наданні їй допомоги, коли він піднімав маму і докладав зусиль для штучного дихання, про що вказував і показував в ході проведення слідчого експерименту 20.08.2020 року, дослідженого судом, не є переконливими, оскільки за висновком додаткової судово-медичної експертизи № 108 від 06.11.2020 року, механізм виникнення тілесних ушкоджень, на який вказує обвинувачений ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, не відповідає судово - медичним даним їх виникнення.
За результатами проведення судово-психологічної експертизи з використанням поліграфа № 9925 від 15.10.2020 року( а.с. 142-152) експерт зазначив, що, аналізуючи психофізіологічні реакції ОСОБА_6 , можна стверджувати, що він приховує значущу інформацію щодо істинних причин смерті ОСОБА_8 . Експертиза констатує чіткий причинно-наслідковий зв`язок між відомостями щодо вчинення акту асфіксії та реакціями організму ОСОБА_6 стосовно обставин смерті матері, які вказують на особисту участь у цій події з його боку.
Оцінка досліджених доказів знайшла своє відображення у вироку суду з вірною кваліфікацією дій ОСОБА_6 саме за ч.1 ст.115 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, не вбачаючи підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на статтю 119 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, як видно з вироку, врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що обтяжують покарання, і призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2021 щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення повного тексту ухвали, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3