У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України,

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.02.2022.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник просить ухвалу скасувати, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що має цивільну дружину, працює неофіційно, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Стверджував, що матеріали досудового розслідування сфабриковані відносно нього.

Також судом не взято до уваги його стан здоров`я та неможливість перебування в умовах СІЗО.

В апеляційній скарзі захисник зазначила, що судом не взято до уваги, що під час перебування у розшуку ОСОБА_5 він перебував на обліку в органах пробації та щомісячно самостійно приходив на перевірку. Має фактичне місце проживання, перебуває у цивільному шлюбі, працює неофіційно.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт за №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, запобігти яким інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційні скарги та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт за №0000906 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 309 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшились.

Судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину та двох кримінальних проступків, не працює та не має стабільного джерела доходів, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку.

Судове провадження на даний час триває.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості обвинуваченим переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, які не зменшилися.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про необхідність продовження у відношенні обвинуваченого строку тримання під вартою, оскільки рішення належним чином мотивоване, клопотання прокурора розглянуто відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України.

Щодо доводів про неврахування стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , то посилання апелянтів на неможливість утримання його в умовах СІЗО є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки у разі потреби ОСОБА_5 може бути забезпечена медична допомога. Будь-які дані про необхідність лікування ОСОБА_5 та у ненаданні спеціалізованого лікування в умовах ізолятора, до апеляційних скарг не надано.

Доводи ОСОБА_5 про те, що докази у кримінальному провадженні нібито сфальсифіковані, апеляційним судом не обговорюються, оскільки наразі судовий розгляд триває, і ці доводи не є предметом даного розгляду щодо вирішення питання про запобіжний захід.

За такого, відсутні підстави для скасування ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, про що просять апелянти.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_5 , якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8