ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/720/21 Справа № 712/6282/20 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора обвинуваченої захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2021 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2022 включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкасиперебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321, ч.2 ст. 309 КК України.

Прокурор ОСОБА_11 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на 60 днів.

03.11.2021 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкасиклопотання прокурора задоволено, та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2022 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати в частині продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та обрати останній запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог апелянт, посилаючись на практику ЄСПЛ, вказує, що прокурором не доведено наявність заявлених ним ризиків, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Зазначає, що ОСОБА_7 має молодий вік, а тому відсутність дітей та чоловіка в її віці не можуть свідчити про відсутність стійких соціальних зав`язків.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 ,який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому колегія суддів перевіряє ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.11.2021 лише в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_7 під впливом тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою, може переховуватися від суду, вчиняти тиск на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати здійсненню правосуддя.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, один з яких є особливо тяжким, та які мають високий ступінь суспільної небезпеки і за які, в разі визнання її винуватою, може бути засуджена до позбавлення волі на тривалий термін.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 та встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції враховано дані про особу ОСОБА_7 , перевірена можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, та зроблено вірний висновок про неможливість зміни їй запобіжного заходу, оскільки остання проживає в іншій місцевості, та раніше порушувала умови обраного їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у зв`язку з чим його було змінено на тримання під вартою.

Колегія суддів також враховує і молодий вік обвинуваченої, однак остання будучи повнолітньою не має офіційних доходів, і їй інкримінується вчинення тяжкого і особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 .

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 ..

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2021 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2022 включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді