Справа № 132/3627/21
Ухвала
Іменем України
17.11.2021р. місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: заявника ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Калинівка Вінницької області клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 09.11.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2021р. на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання ОСОБА_7 , яке згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.11.2021р. передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_8 .

Заявник у поданому клопотанні ставить питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 09 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000361, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

В обґрунтування цієї вимоги ОСОБА_7 у поданому клопотанні зазначає, що ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області було задоволене клопотання старшого слідчого ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про накладення арешту на майно, що було вилучене під час незаконного обшуку, який було проведено 09.11.2021р. у домоволодінні АДРЕСА_1 , в якому він на даний час проживає, за відсутності дозволу власника майна та ухвали слідчого судді. Про розгляд клопотання щодо арешту майна, він як власник останнього, не повідомлявся, чим були порушені його процесуальні права. Вилучене майно не може бути речовими доказами в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а тому арешт накладено необґрунтовано.

Заявник ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали доводи викладені у поданому клопотанні та просили його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_11 та прокурор ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечували проти задоволення поданого клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши доводи заявника та його представника, думку слідчого та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання заявнику слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що відділенням поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000361 від 09 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

В ході даного досудового розслідування, згідно протоколу, складеного 09.11.2021р. старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , було вилучено: мобільний телефон марки «Huawei», синього кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із абонентським номером сім-карти НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Mі», золотистого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , із абонентським номером сім-карти НОМЕР_6 ; відеореєстратор марки «DOD», чорного кольору, із флеш-картою без назви, та зарядним пристроєм до нього; портативну відеокамеру без найменування, чорного кольору, із флеш-картою марки «ЕТІ» micro SD 512 MB; ноутбук марки «ASUS», чорного кольору, модель «Х52N», серійний номер ААNOCH001429416, із зарядним пристроєм; два флеш-носія марки «Apacer», чорного кольору; один флеш-носій без назви чорного кольору; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 Pro», із ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , із аудіозаписом розмови.

Відповідно до постанови старшого слідчого ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 09.11.2021р., зазначені речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, та передані на зберігання до Камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 09.11.2021р. визнано правомірними дії слідчого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено мобільний телефон марки «Huawei» синього кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 із абонентським номером сім-карти НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Mі» золотистого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_4 та ІМЕІ2: НОМЕР_5 із абонентським номером сім-карти НОМЕР_6 ; відеореєстратор марки «DOD» чорного кольору із флеш-картою без назви та зарядним пристроєм до нього; портативну відеокамеру без назви чорного кольору із флеш-картою марки «ЕТІ» micro SD 512 MB; ноутбук марки «ASUS» чорного кольору модель «Х52N» серійний номер ААNOCH001429416 із зарядним пристроєм; два флеш-носія марки «Apacer» чорного кольору; один флеш-носій без назви чорного кольору.

09.11.2021р. старший слідчий СВ відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_13 , за погодженням із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_14 , звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, а саме накладення арешту на майно, що було вилучене згідно протоколу, складеного 09.11.2021р. старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , та яке відповідно до постанови старшого слідчого ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 09.11.2021р., визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а саме на: мобільний телефон марки «Huawei», синього кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із абонентським номером сім-карти НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Mі», золотистого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , із абонентським номером сім-карти НОМЕР_6 ; відеореєстратор марки «DOD», чорного кольору, із флеш-картою без назви, та зарядним пристроєм до нього; портативну відеокамеру без найменування, чорного кольору, із флеш-картою марки «ЕТІ» micro SD 512 MB; ноутбук марки «ASUS», чорного кольору, модель «Х52N», серійний номер ААNOCH001429416, із зарядним пристроєм; два флеш-носія марки «Apacer», чорного кольору; один флеш-носій без назви чорного кольору; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 Pro», із ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , із аудіозаписом розмови.

Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчим була зазначена підстава, передбачена п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме необхідність збереження доказу, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 09.11.2021р., клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 , погоджене прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_14 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 09 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України задоволене. Накладено арешт на майно, що було вилучене згідно протоколу, складеного 09.11.2021р. старшим слідчим СВ відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , та яке відповідно до постанови старшого слідчого ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 від 09.11.2021р., визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а саме на: мобільний телефон марки «Huawei», синього кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із абонентським номером сім-карти НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Mі», золотистого кольору із ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , із абонентським номером сім-карти НОМЕР_6 ; відеореєстратор марки «DOD», чорного кольору, із флеш-картою без назви, та зарядним пристроєм до нього; портативну відеокамеру без найменування, чорного кольору, із флеш-картою марки «ЕТІ» micro SD 512 MB; ноутбук марки «ASUS», чорного кольору, модель «Х52N», серійний номер ААNOCH001429416, із зарядним пристроєм; два флеш-носія марки «Apacer», чорного кольору; один флеш-носій без назви чорного кольору; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 Pro», із ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , із аудіозаписом розмови.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту судового рішення, слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника майна, а також те, що у разі не накладення арешту на майно до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, є достатні підстави вважати, що це майно може бути зокрема приховане та знищене, або можуть настати інші наслідки, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню. Органом досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Правові підстави для арешту майна в межах даного провадження підтверджуються матеріалами досудового розслідування. Зазначене майно у клопотанні слідчого є доказом у кримінальному провадженні, а тому накладення на нього арешту необхідно для його збереження. Виходячи з викладеного, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та частиною першою статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

За змістом положень чинного КПК України основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.

Відповідно до частини третьої статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частини перша статті 9 КПК України).

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною першою статті 7 КПК України, регламентовано, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; розумність строків .

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням, ОСОБА_7 як на підставу для скасування арешту майна, посилається на необґрунтованість накладеного арешту.

Стаття 24 КПК України регламентує, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Як свідчать матеріали клопотання, ОСОБА_7 не реалізував своє процесуальне право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 09.11.2021р. у справі № 132/3627/21 про накладення арешту, натомість звернувся до суду із вказаним клопотанням про його скасування в порядку ст.174 КПК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. № 8 «Про незалежність судової влади», відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Доводи поданого ОСОБА_7 клопотання про скасування арешту майна, фактично та головним чином зводяться до незгоди із ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 09.11.2021р. у справі № 132/3627/21.

Виходячи з викладеного, посилання ОСОБА_7 в клопотанні про скасування арешту майна на необґрунтованість накладеного арешту є безпідставним.

Стаття 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано під час досудового розслідування, виключно у разі, якщо заявник доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

В межах даної норми закону, ОСОБА_7 в поданому клопотанні про скасування арешту майна, належним чином необґрунтовано, а під час судового розгляду недоведено належними та допустимими доказами, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Слід зазначити, що саме слідчим в кримінальному провадженні визначається доцільність або недоцільність продовження застосування арешту майна, і він не позбавлений можливості звернутися до суду із клопотанням про його скасування, у разі якщо в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Натомість, слідчий із відповідним клопотанням до суду не звертався, що фактично свідчить про відсутність цієї підстави на даній стадії досудового розслідування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що для його ефективного розслідування, орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Скасування арешту майна до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, може спричинити настанню негативних наслідків, зокрема його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а тому клопотання ОСОБА_7 є передчасним.

Окрім цього, зі змісту ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_8 від 09.11.2021р. вбачається, що слідчим суддею було роз`яснено, що відповідно до ч.ч.1, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Виходячи із зазначеної норми процесуального закону, на стадії досудового розслідування, речовий доказ в передбаченому законом порядку може бути переданий володільцеві для зберігання під сохранну розписку.

Дане питання на стадії досудового розслідування вирішується слідчим, який згідно ч.5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку та строки, передбачені ст.ст.303-304 КПК України.

Враховуючи викладене, власник майна чи його законний володілець не позбавлені можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передачу йому вилученого майна, для зберігання під сохранну розписку.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачає «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

У ст.309 КПК визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, до числа яких ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, не відноситься.

За таких обставин, дана ухвала не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 09.11.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України залишити без задоволення.

Роз`яснити власнику вилученого майна чи його законному володільцю, що вони не позбавлені можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передачу їм вилученого майна, для зберігання під сохранну розписку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:підпис.

Виготовлено з Автоматизованої системи документообігу суду

Слідчий суддя:

Копію засвідчено 17.11.2021р.