01.10.2021 363/1279/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора обвинуваченого законного представника захисника потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000190 щодо

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця с. Косаново, Гайсинського району Вінницької області, освіта середня, неодруженого, працюючого неофіційно різноробочим, проживаючого у АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

в січні 2017 року в другій половині дня ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів з метою збагачення умисно незаконно проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_7 , зокрема: два газові балони об`ємом 50 літрів вартістю 900 грн., профіль алюмінієвий 85 шт. вартістю 3 927 грн., сітку рябцю 3 рулона вартістю 633 грн., ковані фігурні декоративні елементи для паркану 120 шт. вартістю 4 860 грн., труби круглої форми, 90 см довжиною 28 шт. вартістю 1920 грн., задню балку автомобіля Сітроен вартістю 3510 грн, балон від газової автомобільної установки об`ємом 40 л. вартістю 450 грн., бочку металеву 200 л вартістю 250 грн, а всього на загальну суму 16 450 грн. З викраденим майном місце події покинув, яким розпорядився на власний розсуд, здавши на металобрухт за винагороду.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 показав, що за встановлених у справі обставин, переліз через паркан до домоволодіння сусіда ОСОБА_7 , де зібрав таємно металеві речі, складав їх у мішок, перекидав через паркан, виносив поступово і протягом тижня все здав на металобрухт за винагороду.

Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, з його кваліфікуючими ознаками, а також вартістю, переліком та видом викраденого майна погодився, щиро покаявся у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_7 в суді показав, що по АДРЕСА_2 будує будинок, де зберігаються будівельні матеріали. Взимку там не проживають, будинок стоїть зачинений. В березні 2017 року приїхав на територію домоволодіння і виявив відсутність метало-профілю та інших металевих речей, які виявив в пункті прийому металобрухту.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 в суді показала, що вона проживає разом із сином, вітчимом і двома малолітніми дітьми. В будинку створено належні умови для проживання дітей, всім потрібним син забезпечений. Вона провела з ним виховну бесіду про недопустимість вчинення крадіжок. Протягом останніх півтора року син пішов працювати на будівництво, заробляє кошти і змінив свою поведінку на краще, жодних проблем з ним не виникає.

Виходячи з того, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого, його захисника та законного представника, визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому з проникненням у сховище, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, обсяг злочинних дій та розмір викраденого майна, ступінь вчиненого тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ухвалою цього ж суду від 14.08.2019 року на підставі ст. 78 КК України від відбування покарання звільнений, під час відбування покарання в органі пробації зарекомендував себе задовільно, за місцем проживання характеризується задовільно, станом на березень 2017 року перебував на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Вишгородської РДА, як дитина з сім`ї, що опинилась в складних життєвих обставинах, проживає в родині разом з матір`ю і вітчимом, будучи неповнолітнім на момент вчинення злочину, та двома іншими малолітніми сестрою і братом, згідно акту обстеження умов проживання від 23.03.2017 року батьками створено всі належні умови для проживання дітей і ОСОБА_4 зокрема, з липня 2016 року знаходиться на профілактичному обліку у Вишгородському ВП.

Також суд вважає, що обвинувачений на даний час став на шлях виправлення, працює, хоча неофіційно, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну злочином шкоду в повному обсязі в розмірі 16 450 грн. 80 коп. В суді публічно вибачився перед потерпілим. Має плани на майбутнє, займається суспільно-корисною діяльністю, згідно досудової доповіді органу пробації має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та не становить високої небезпеки для суспільства.

Разом з тим, суд ураховує щире каяття обвинуваченого, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне відшкодування збитків потерпілому, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючими покарання обставинами.

Беручи до уваги викладене, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд вважає необхідним призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, а його виправлення можливим без відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.

Провадження за цивільним позовом потерпілого підлягає закриттю в зв`язку із добровільним задоволенням вимог позивача та відмовою від позову згідно ст. 128 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись статтями 370 і 374 КПК України,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації.

Речові докази по справі два газові балони та профіль алюмінієвій вагою близько 35 кг залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_7 від цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди і провадження в цій частині закрити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: