Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2925/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498 від 09.16.2020 за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду м. Житомира від 18 травня 2021 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік та покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу, обставинам, які обтяжують покарання, та думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні.Крім цього, апелянт зазначає, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання безпідставно послався на ст. 69 КК України.

На апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав заперечення в яких вирок суду просить апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок суду змінити, виключити з вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в задоволення цивільного позову 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 5230,40 судових витрат, а саме:

- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 11/2-593 в сумі 1307,60 грн.;

- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 11/2-593 в сумі 1307,60 грн.;

- за проведення-транспортно-трасологічної експертизи № 11/2-595 в сумі 1307,60 грн.;

- за проведення комплексної транспортно-трасологічної експертизи та експертизи механізму та обставин ДТП № 11/2-654 в сумі 1307,60 грн.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, ОСОБА_7 09 червня 2020 року близько 11 години 45 хвилин керував технічно справним автомобілем AUDI А6 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по вул. Коростенська в м. Новоград-Волинський в напрямку вул. Шевченка, в порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зі швидкістю яка на 22,5 км/год перевищувала допустиму швидкість у населеному пункті, ОСОБА_7 , перебуваючи в межах перехрестя з вул. Генерала Ільїна, порушуючи вимоги пунктів 10.1; 12.3; 13.1; 13.3; 14.6 а) вказаних вище Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, при здійсненні обгону мотоциклу SРАRК SР110С-2 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду у попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла SРАRК SР110С-2 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому-вивиху лівої великогомілкової кістки в ділянці гомілково-ступеневого суглоба, множинних ран та саден верхніх та нижніх кінцівок, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1; 12.3 та 14.6 а) Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок суду змінити, виключити з вироку суду посилання на ст. 69 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення стверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і є обґрунтованим, а його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, кваліфіковано правильно.

Доводи прокурора в частині призначення обвинуваченому надмірно м`якого покарання не заслуговують на увагу колегії суддів.

Так, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання суд врахував, що він раніше не судимий, вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, надавав медичну допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду, не працює, на утриманні має одну малолітню дитину, здійснює нагляд за бабусею ОСОБА_11 , 1938 року народження (інвалід по зору), за місцем проживання позитивно характеризується, потерпілий не наполягав на суворому покаранні, а тому призначив йому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, з чим погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора в тій частині, що суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України, безпідставно послався на ст.69 КК України.

Так, санкцією ч.1 ст.286 КК України (в редакції № 586-VI від 24.09.2008 року), яка діяла на час вчинення інкримінованого правопорушення, було передбачено покарання у вигляді штрафу від 200 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На час постановлення вироку суду діяла нова редакція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України згідно Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набув чинності з 01.07.2020 року, санкція якої передбачає більш тяжке покарання ніж в старій редакції, яка діяла на час інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Як встановлено колегією суддів, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , не врахував, що останній вчинив кримінальне правопорушення 09.06.2020, тобто до набрання чинності вказаним вище Законом України від 22.11.2018, даний Закон посилює кримінальну відповідальність за ч.1 ст.286 КК України, відтак зворотної дії в часі в цій частині не має, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки покарання слід було призначити в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 586-VI від 24.09.2008 без посилання на ст.69 КК України.

За таких обставин колегія суддів змінює вирок суду, виключає з вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду м. Житомира від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , змінити.
Виключити з вироку посилання суду на призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: