Справа № 675/1603/20
Провадження № 1-кп/675/20/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , перекладача ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000140 про обвинувачення

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.п. «6, 12», ст. 263 ч. 1 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , громадянина України, українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 2 п.п. «6, 12» Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_12 , будучи об`єднаним єдиним злочинним умислом із ОСОБА_13 , кожний з яких мав боргові зобов`язання перед ОСОБА_10 , у середині березня 2020 року з корисливих мотивів вирішили вчинити вбивство останнього з метою невиконання боргових зобов`язань та подальшого заволодіння майном потерпілого.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи умисно та за попередньою змовою між собою, домовились, що запросять ОСОБА_10 приїхати в м. Хмельницький, після чого під надуманим приводом разом із останнім поїдуть до Ізяславського району Хмельницької області, де вчинять вбивство ОСОБА_10 та в подальшому заволодіють його майном.

Крім того, з метою реалізації умислу на вбивство ОСОБА_10 з вищезазначених корисливих мотивів ОСОБА_12 у період часу з 22 по 30 березня 2020 року у невстановлених органом досудового розслідування місці та спосіб придбав знаряддя вчинення злочину короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів ствола, закриття газовідвідного отвору) сигнального (стартового) пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K., виробництва компанії ATAK arms ltd, Туреччина, який придатний для проведення неодноразових пострілів способом роздільного зарядження з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. та снарядів у вигляді кульок зі свинцевого сплаву діаметром 7 мм.

У подальшому ОСОБА_12 у телефонній розмові із ОСОБА_10 під надуманим приводом повідомив останньому про необхідність прибути до м. Хмельницький.

З метою виконання вказаної домовленості ОСОБА_10 30 березня 2020 року на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «СЕНС», р.н. НОМЕР_2 , прибув до м. Хмельницький, де зустрівся із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які попередньо спланували, що вбивство ОСОБА_10 вчинять за межами міста. При зустрічі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили ОСОБА_10 , що їм разом необхідно їхати до Ізяславського району Хмельницької області, після чого усі втрьох на вищевказаному автомобілі потерпілого виїхали з м. Хмельницький у зазначеному напрямку.

Цього ж дня близько 22 год. 00 хв., проїжджаючи ґрунтовою дорогою неподалік с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області, ОСОБА_12 , перебуваючи у вищезазначеному транспортному засобі під керуванням ОСОБА_10 , попросив останнього зупинитися задля справляння природніх потреб, після чого вийшов із автомобіля. Надалі, ОСОБА_12 , справивши свої природні потреби, підійшов до автомобіля зі сторони водія, за кермом якого знаходився ОСОБА_10 та через відчинене вікно дверей з метою реалізації спланованого із ОСОБА_13 злочинного умислу, спрямованого на вчинення вбивства, умисно, передбачаючи негативні наслідки у вигляді смерті особи, спрямував заздалегідь підготовлений вищевказаний пістолет «STALKER-M906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K. до лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_10 , після чого відразу здійснив з нього постріл, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій лобно-скроневій ділянці голови, синця навколо лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Отримавши вказані тілесні ушкодження, ОСОБА_10 , залишаючись у свідомості, з метою врятування власного життя, знаходячись за кермом автомобіля, почав його рух, а ОСОБА_13 , який перебував на задньому пасажирському сидінні, різко покинув вказаний транспортний засіб.

Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_10 на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «СЕНС», р.н. НОМЕР_2 , покинув місце події.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 у період часу з 22 по 30 березня 2020 року у невстановлених органом досудового розслідування місці та спосіб, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю, придбав у невстановленої особи короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, самозарядний пістолет, виготовлений шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів ствола, закриття газовідвідного отвору) сигнального (стартового) пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K., виробництва компанії ATAK arms ltd, Туреччина, який придатний для проведення неодноразових пострілів способом роздільного зарядження з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. та снарядів у вигляді кульок зі свинцевого сплаву діаметром 7 мм., який приніс до зареєстрованого місця свого проживання, що в АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав його до 11 год. 08 хв. 31 березня 2020 року всупереч положенням п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організації та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ХІІ, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, а також положень Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622.

Обвинувачений ОСОБА_12 під час судового розгляду кримінального провадження свою винуватість за ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю, а за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 України заперечив. Суду показав, що 30 березня 2020 року вони спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на автомобілі останнього їхали до його бабусі відпочивати. Під час поїздки між ним та потерпілим виник конфлікт із приводу здійснення підприємницької діяльності, внаслідок чого він здійснив постріл у останнього, щоб злякати його. Заперечив наявність у нього перед ОСОБА_10 будь-яких боргових зобов`язань, умислу на вбивство потерпілого, а також корисливого мотиву та попередньої змови із ОСОБА_13 щодо вчинення вбивства ОСОБА_10 . Ствердив, що потерпілий подарував йому автомобіль. Відповідати на запитання учасників кримінального провадження ОСОБА_12 відмовився відповідно до положень ст. 63 Конституції України.

Обвинувачений ОСОБА_13 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив, суду показав, що ніякої змови з ОСОБА_12 на вбивство ОСОБА_10 у нього не було. У березні 2020 року вони спільно з ОСОБА_12 та потерпілим на автомобілі останнього їхали до бабусі ОСОБА_12 , яка проживає на території Ізяславського району, відпочивати. Під час поїздки між потерпілим та ОСОБА_12 виник конфлікт, але з приводу чого він не знає. Коли у вечірню пору вони зупинилися у безлюдному місці, щоб справити природні потреби, він, сидячи на задньому сидінні справа, почув постріл, після чого ОСОБА_10 натиснув на педаль газу та поїхав, а ОСОБА_13 вискочив із автомобіля, бо був шокований тим, що сталося.

ОСОБА_13 ствердив, що про наявність боргів у ОСОБА_12 перед потерпілим йому нічого не відомо, визнав ту обставину, що він винен ОСОБА_10 грошові кошти в сумі близько 2000 грн.

Також пояснив, що зізнавальні покази на досудовому слідстві були надані ним під психологічним та фізичним тиском з боку працівників поліції, які вказали йому, що якщо він не надасть такі показання, то матиме проблеми у слідчому ізоляторі. У іншому випадку йому будуть допомагати цигарками та продуктами харчування. Тому він оговорив себе і ОСОБА_12 .

У подальшому відповідати на запитання учасників кримінального провадження ОСОБА_13 відмовився відповідно до положень ст. 63 Конституції України.

Не зважаючи на повне заперечення обвинуваченими своєї вини у вчиненні замаху на умисне вбивство потерпілого, винуватість ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненому підтверджується зібраними по справі та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив суду, що тривалий час проживав у Україні, одержав тут освіту та здійснював підприємницьку діяльність. Обвинувачений ОСОБА_12 працював на нього водієм таксі, а обвинувачений ОСОБА_13 проживав у належному йому хостелі, що в м. Харків. До цього часу останній винен йому грошові кошти за проживання у сумі 1750 грн. На ім`я ОСОБА_12 ОСОБА_10 видав довіреність, якою уповноважив його на придбання автомобілів. У березні 2020 року ОСОБА_12 зник із належним потерпілому автомобілем марки «Део» моделі «Нексія», разом із ним пропав і його товариш ОСОБА_13 . ОСОБА_10 неодноразово телефонував обвинуваченим з цього приводу, однак вони йому не відповідали. У подальшому обвинувачені повідомили потерпілому, що вони перебувають у м. Хмельницький та найближчим часом повернуться до м. Харків. Пізніше останні сказали йому приїхати до м. Хмельницький, щоб забрати автомобіль та грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які йому заборгував ОСОБА_12 . Тому ОСОБА_10 30 березня 2020 року близько 18 год. 00 хв. приїхав до вказаного населеного пункту на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «Сенс», де забрав обвинувачених та вони разом поїхали до бабусі ОСОБА_12 , яка нібито проживала на території Ізяславського району. Як останній пояснював йому, там перебував належний потерпілому автомобіль. Під час руху в темну пору доби ОСОБА_12 попросив потерпілого звернути на польову дорогу та зупинитися поруч із лісом. Надалі, ОСОБА_12 вийшов із автомобіля, щоб справити природні потреби, після чого останній підійшов до водійських дверей та попросив ОСОБА_10 передати йому серветки. Під час того, як потерпілий діставав їх із речового ящика, ОСОБА_12 крізь частково відчинене скло вистрелив у нього з пістолета. Після пострілу ОСОБА_10 різко розпочав рух, а ОСОБА_13 відкрив пасажирські двері та покинув автомобіль. Надалі, потерпілий зателефонував до поліції та повідомив про дану подію. У подальшому ОСОБА_10 під`їхав до якогось будинку, де попросив про допомогу. Потім до зазначеного будинковолодіння прибула швидка медична допомога та його відвезли до лікарні.

Алнаваджихах ОСОБА_17 також пояснив суду, що, на його думку, обвинувачені мали спільний умисел, направлений на його вбивство, з метою невиконання боргових зобов`язань та заволодіння автомобілем, на якому він приїхав до них. Як він дізнався пізніше, автомобіль марки «Део» моделі «Нексія», за яким потерпілий приїхав, обвинувачені продали ще до вчинення замаху на його вбивство. Вказав, що йому вдалося врятувати своє життя завдяки тому, що він побачив дуло пістолета та відвернув обличчя під час пострілу, внаслідок чого куля тільки зачепила висок його голови. Зазначив, що коли вони зупинилися на ґрунтовій дорозі, він відчув небезпеку, а тому закрив на замок водійські дверцята у автомобілі та не вимкнув двигун, що дало йому можливість швидко втекти з місця події. Також на думку потерпілого, пістолет до вчинення злочину перебував у сумочці ОСОБА_13 , оскільки коли вони забирали ОСОБА_12 , він не мав із собою жодних речей, окрім ліків. Також в ході руху автомобілем ОСОБА_13 передав зазначену сумочку для ОСОБА_12 .

ОСОБА_10 висловив думку про необхідність призначення обом обвинуваченим найбільш суворого покарання, передбаченого чинним законодавством.

Встановлені судом обставини щодо винуватості обвинувачених, крім показань потерпілого, також підтверджуються даними, що містяться у наступних доказах.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31 березня 2020 року ОСОБА_10 повідомив, що 30 березня 2020 року близько 21 год. 45 хв. у с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області ОСОБА_12 спричинив йому тілесні ушкодження у виді рваної рани скроневої частини голови зліва невідомим предметом (Том 2, а.с. 35).

Даними протоколу огляду місця події від 31 березня 2020 року та ілюстративної таблиці до нього, згідно із якими оглянуто ґрунтову дорогу, яка веде із с. Михнів до с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області. В ході огляду зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено три салфетки білого кольору, гільзу жовтого кольору з маркуванням «Вій» 9 mm P.A. та сміття, яке викинув потерпілий, які в подальшому були визнанні речовими доказами. Крім того, зафіксовано місце знаходження залишків від справляння обвинуваченим ОСОБА_12 природніх потреб (Том 2, а.с. 47-56).

За даними висновку судово-медичної експертизи № 164, яка проведена з 01 квітня по 14 травня 2020 року судово-медичним експертом ОСОБА_18 , у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій лобно-скроневій ділянці голови, синця навколо лівого ока, крововиливу під кон`юнктиву лівого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження, ймовірно, утворилися від однієї травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи та обстежуваним (Том 2, а.с. 45-46).

Згідно з протоколом огляду від 31 березня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього предметом огляду є автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, який на момент огляду перебував навпроти одного з будинків у с. Завадинці Ізяславського району Хмельницької області. У ході проведення огляду, який проводився зі згоди володільця автомобіля, на килимку, що під водійським сидінням, було виявлено та вилучено резинову кулю із слідами речовини бурого кольору. Також було проведено та вилучено змиви потожирової речовини з внутрішньої та зовнішньої сторони дверних ручок передньої правої та задньої лівої дверцят вищезазначеного автомобіля (Том 2, а.с. 68-74).

Даними протоколу огляду місця події від 01 квітня 2020 року та ілюстративної таблиці до нього, згідно із якими оглянуто автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, який на момент огляду перебував на території внутрішнього двору Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області. У ході проведення огляду, який проводився зі згоди володільця автомобіля, на задньому сидінні, розташованому за водійським сидінням, було виявлено та вилучено USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л.; за підголівником заднього сидіння з пасажирської сторони - в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору; під заднім сидінням по центру - в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа, запальничку марки «BIC»; на передній панелі зі сторони пасажира - паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук; на килимку, розташованому перед переднім пасажирським сидінням - паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук та медичну маску синього кольору з плямами бурого кольору (Том 2, а.с. 75-86).

Як вбачається із даних протоколу огляду від 31 березня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього та диску із аудіозаписами, які були відтворені в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України, предметом огляду є мобільний телефон марки Apple iPhone 6 Plus із сім картою оператора «Vodafone» з номером НОМЕР_3 , який добровільно наданий потерпілим працівникам поліції. Під час проведення огляду було досліджено мобільний додаток для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber», де встановлено обмін письмовими та звуковими повідомленнями між потерпілим ОСОБА_10 та обвинуваченими в період часу з 25 по 30 березня 2020 року. Оглядом зафіксовано, як 25 березня 2020 року ОСОБА_13 повідомив потерпілому, що обвинувачені перерахують йому кошти, а тому потрібно написати номер банківської карти. ОСОБА_10 у відповідь повідомив номер свого рахунку. У подальшому потерпілий вказує ОСОБА_13 на те, що останній постійно каже йому неправду, а тому він має намір звернутися до поліції, звинувачує обвинувачених у тому, що вони викрали у нього автомобіль. 26 березня 2020 року ОСОБА_13 повідомляє ОСОБА_10 , що йому важко було виїхати з міста, обіцяє перерахувати кошти та сказати, куди потрібно буде під`їхати, щоб отримати решту коштів та автомобіль. Надалі, потерпілий знову звинувачує ОСОБА_13 у брехні, вимагає повідомити, де перебувають автомобіль та гроші, знову говорить про те, що звернеться до поліції. Потім потерпілому надійшло декілька повідомлень, у яких обвинувачений знову обіцяє перерахувати кошти, пропонує приїхати до м. Хмельницький, натомість ОСОБА_10 висловлює своє обурення ситуацією. 27 березня 2020 року ОСОБА_13 знову пропонує потерпілому приїхати до м. Хмельницький, на що останній погоджується, а обвинувачений просить, щоб той приїхав один. 29 березня 2020 року ОСОБА_10 надійшло голосове повідомлення, у якому обвинувачений ОСОБА_12 пропонує потерпілому приїхати на червоному автомобілі, обіцяє, що проблем із пальним не буде. 30 березня 2020 року між ними відбувається обмін повідомленнями, з яких вбачається, що ОСОБА_10 протягом всього дня їде до м. Хмельницький, а ОСОБА_13 кілька разів запитує у нього, чи довго йому ще їхати (Том 2, а.с. 88-100).

У відповідності до даних протоколу обшуку від 31 березня 2020 року та відеозапису вказаної слідчої дії проведено обшук за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_12 , а саме у АДРЕСА_1 . У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено чоловічі кросівки, пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із порожнім магазином, мобільний телефон та п`ять патронів із маркуванням «Вій». У подальшому було проведено та вилучено п`ять змивів із пістолета (Том 2, а.с. 101-104).

Дані зазначеного протоколу обшуку є належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують факт зберігання обвинуваченим пістолета на набоїв до нього. Вказані докази визнаються допустимими, оскільки огляд проведено з дотриманням вимог ст.ст. 233-236 КПК України. Більше того, правомірність проникнення до житла та вилучення речових доказів встановлено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2020 року про надання дозволу на проведення обшуку вказаної квартири (Том 2, а.с. 107).

Згідно з довіреністю від 29 січня 2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_19 та зареєстрованою у реєстрі за № 126, потерпілий ОСОБА_10 уповноважив обвинуваченого ОСОБА_12 представляти його інтереси перед будь-якими фізичними та юридичними особами, у відповідних Територіальних сервісних центрах, Регіональних сервісних центрах МВС, Головному сервісному центрі МВС, органах Нацполіції України, митних та прикордонних органах або в будь-яких інших установах, підприємствах чи організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіх без винятку питань щодо купівлі на ім`я потерпілого автомобілів будь-якої марки та моделі, на умовах та розсуд ОСОБА_12 , з правом транспортування, реєстрації (постановки на облік), сертифікації на строк до 29 січня 2023 року (Том 2, а.с. 120).

Також у відповідності до довіреності від 05 січня 2020 року, посвідченої нотаріально, гр. ОСОБА_20 , діючи від імені гр. ОСОБА_21 , уповноважила, зокрема, ОСОБА_10 бути представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в тому числі у відповідних органах нотаріату, в установах і органах Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, митних та прикордонних органах, сервісних центрах МВС України з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням та страхуванням автомобіля марки «DAEWOO» моделі «NEXIA», р.н. НОМЕР_4 , строком до 03 січня 2021 року (Том 2, а.с. 43).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 31 березня 2020 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та відеозапису вказаної слідчої дії, який було продемонстровано в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України, судом встановлено, що потерпілий показав на місці, добровільно та детально розповів про обставини скоєння щодо нього кримінального правопорушення, у тому числі щодо механізму здійснення пострілу обвинуваченим ОСОБА_12 30 березня 2020 року (Том 2, а.с. 59-67).

Дані вказаного слідчого експерименту із потерпілим повністю збігаються із показами ОСОБА_10 , що надані ним у судовому засіданні, а тому визнаються судом достовірними.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи, проведеної з 02 по 09 квітня 2020 року судово-медичним експертом ОСОБА_22 , у ОСОБА_12 станом на 02 квітня 2020 року будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (Том 2, а.с. 160-161).

У відповідності до висновку судової експертизи зброї № 3.1/3.2-0111:20, проведеної експертом ОСОБА_23 15 травня 2020 року, виявлений та вилучений 31 березня 2020 року під час проведення обшуку в житловій квартирі за місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_12 предмет, схожий на пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом (видалення захисних елементів ствола, закриття газовідвідного отвору) сигнального (стартового) пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K., виробництва компанії ATAK arms ltd, Туреччина. Вказаний пістолет придатний до проведення неодноразових пострілів способом роздільного заряджання з використанням шумових пістолетних патронів калібру 9 mm P.A. та снарядів у вигляді кульок зі свинцевого сплаву діаметром 7 мм. Натомість, п`ять патронів до категорії боєприпасів не відносяться, є пістолетними патронами калібру 9 mm P.A. «несмертельної» дії, спорядженими еластичною кулею, патронами «Вій» виробництва ТОВ «ІБІС», м. Київ, Україна, придатними для стрільби. Також наданий предмет, схожий на кулю, є стріляною кулею патрона, спорядженого еластичною кулею калібру 9 mm, а представлена на експертизу гільза є складовою частиною, а саме: стріляною гільзою пістолетного патрона калібру 9 mm P.A., спорядженою еластичною кулею, патрона «Вій», виробництва ТОВ «ІБІС», м. Київ, Україна. Надана гільза відстрілена із представленого пістолета «STALKER-М906», № НОМЕР_1 , калібру 9 mm P.A.K. (Том 2, а.с. 186-196).

Відомостями від операторів мобільного зв`язку України, отриманими на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня та 03 червня 2020 року (Том 2, а.с. 204, 205) про надання органу досудового розслідування дозволу на тимчасовий доступ до документів ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «Лайфселл» відповідно до протоколів тимчасового доступу до речей та документів від 21 червня, 21 липня та 22 липня 2020 року (Том 2, а.с. 206-220а), підтверджуються факти спілкування між потерпілим та обвинуваченими перед вчиненням кримінального правопорушення.

Відповідно до даних протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відео-контролю місця) від 25 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 221-224) та аудіо-відеозапису, який міститься на DVD-R диску № 169 т (Том 2, а.с. 228), під час проведення негласних (розшукових) слідчих дій аудіо-, відео контролю за місцем тимчасового перебування ОСОБА_12 (приміщення ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області) одержана інформація щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_12 до вчинення замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 спільно з обвинуваченим ОСОБА_13 .

Також згідно з даними протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відео-контролю місця) від 25 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 225-227) та аудіо-відеозапису, який міститься на DVD-R диску № 170т (Том 2, а.с. 228), під час проведення негласних (розшукових) слідчих дій аудіо-, відео контролю за місцем тимчасового перебування ОСОБА_13 (приміщення ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області) одержана інформація щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_13 до вчинення замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 спільно з обвинуваченим ОСОБА_12

Законність проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій підтверджено оглянутими у суді ухвалами слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 220б-220з).

Оскільки у ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій мав місце судовий контроль за дотриманням прав та свобод осіб, вказані докази відповідають усім критеріям належності та допустимості.

Даними протоколу затримання від 31 березня 2020 року встановлено, що ОСОБА_12 було фактично затримано 31 березня 2020 року о 10 год. 30 хв. При затриманні в присутності понятих здійснено особистий обшук ОСОБА_12 , в ході якого було вилучено куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору (Том 2, а.с. 111-113).

Згідно з даними протоколу затримання від 31 березня 2020 року встановлено, що ОСОБА_13 було фактично затримано 31 березня 2020 року о 10 год. 30 хв. При затриманні в присутності понятих здійснено особистий обшук ОСОБА_13 , в ході якого було вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із сім-картою НОМЕР_7 , ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_8 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_9 (Том 2, а.с. 134-135).

Постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 01 квітня 2020 року визнано речовими доказами вилучені в ході огляду місця події три марлевих салфетки, пакування з-під печива та шоколадки, ємність з-під напою «Спрайт», паперовий стаканчик з-під чаю (Том 2, а.с. 57).

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 31 березня 2020 року визнано речовими доказами вилучені в ході проведення обшуку за місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_12 чоловічі кросівки, пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із магазином, мобільний телефон, п`ять патронів із маркуванням «Вій» та п`ять змивів із пістолета (Том 2, а.с. 105).

Постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 31 березня 2020 року визнано речовими доказами вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_12 куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору, а також вилучені під час затримання обвинуваченого ОСОБА_24 мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із сім-картою НОМЕР_7 , ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_8 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_9 (Том 2, а.с. 106).

Також згідно з постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 01 квітня 2020 року визнано речовими доказами вилучені в ході проведення обшуку автомобіля, яким керував потерпілий у день вчинення щодо нього кримінального правопорушення, USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л., в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору, в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа, запальничку марки «BIC», паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук, паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук, медичну маску синього кольору (Том 2, а.с. 109).

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 09 квітня 2020 року визнано речовими доказами вилучену під час огляду автомобіля, яким керував потерпілий під час вчинення кримінального правопорушення, гільзу жовтого кольору, а також змиви з рук та обличчя, зразки відбитків пальців долонь, рук та крові ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (Том 2, а.с. 140).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 31 березня 2020 року та відеозапису вказаної слідчої дії (Том 2, а.с. 147-151), який було продемонстровано в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України, судом встановлено, що за участю підозрюваного ОСОБА_13 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які отримані під час допиту останнього. В ході слідчого експерименту підозрюваний розповів та відтворив на місці події, яким чином обвинуваченими було вчинено замах на вбивство потерпілого.

Судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту з приводу недопустимості вказаного доказу з огляду на те, що до ОСОБА_13 були застосовані недозволені методи досудового слідства, внаслідок чого обвинувачений обмовив себе та ОСОБА_12 на слідчому експерименті.

Так, ОСОБА_13 ствердив суду, що на нього чинився психологічний тиск, який полягав у тому, що працівник поліції вказав йому, що якщо він не надасть зізнавальні покази, то матиме проблеми у слідчому ізоляторі. У іншому випадку йому будуть допомагати цигарками та продуктами харчування.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим, свідком під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, протокол слідчого експерименту є окремим самостійним процесуальним джерелом доказу, яке суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності (ст. 23 КПК України) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол слідчого експерименту є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 цього Кодексу. Отже, протокол слідчого експерименту після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності набуває значення судового доказу.

Як вбачається із вказаного слідчого експерименту від 31 березня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_13 у присутності свого захисника та понятих повністю визнав себе винним в інкримінованому йому злочині та в деталях розповів про обставини вчиненого.

Відповідно до матеріалів долученого до протоколу слідчого експерименту відеозапису, який був предметом дослідження судом, ОСОБА_13 добровільно, без будь-якого примусу, в присутності адвоката, понятих, слідчого та інших учасників у деталях розповів про обставини вчинення злочину, спокійно реагував на запитання слідчого, добре орієнтувався у обстановці місця події.

ОСОБА_13 розповів та показав, яким чином обвинувачені та потерпілий їхали на автомобілі до місця події, звернув увагу учасників слідчої дії на автозаправну станцію, на якій вони придбавали пальне та обговорювали з ОСОБА_12 , коли той стрілятиме в ОСОБА_10 , а також на залізничний переїзд, через який вони їхали. Далі ОСОБА_13 безпосередньо на місці вчинення злочину повідомив та показав, де перебував він, обвинувачений ОСОБА_12 та потерпілий під час скоєння замаху на умисне вбивство останнього, продемонстрував на статисті, яким чином ОСОБА_12 здійснив постріл із пістолета в висок потерпілого. У подальшому обвинувачений розповів та показав, як та в якому напрямку після здійснення пострілу ОСОБА_10 почав здійснювати рух, а він вискочив з автомобіля та обвинувачені почали бігти за потерпілим, щоб добити його, однак не змогли останнього наздогнати. Також обвинувачений повідомив слідчому, що вони їхали до місця події саме з метою вбивства ОСОБА_10 , вказав, що про вчинення злочину обвинувачені домовилися раніше в м. Харків та саме з цією метою ОСОБА_12 придбав пістолет. Під час слідчого експерименту ОСОБА_13 вказав на те, що вчинити умисне вбивство потерпілого йому запропонував ОСОБА_12 , який повідомив, що є можливість заволодіти автомобілями, дороговартісними годинниками та ручкою ОСОБА_10 , на що він погодився у зв`язку з важким матеріальним станом. Спочатку обвинувачені планували вчинити вбивство останнього за межами м. Харків з допомогою ножа, а потім вирішили зробити це на території Ізяславського району Хмельницької області. Тому вони запропонували потерпілому приїхати до них під надуманим приводом подальшого повернення автомобіля, який на той час вже був проданий, та грошових коштів.

При цьому, поведінка ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту була розкутою, останній вів себе спокійно, жодного примусу на нього зі сторони правоохоронних органів не спостерігалося, будь-яких тілесних ушкоджень на ньому не вбачалося.

Протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_13 підписаний як ним особисто, так і іншими учасниками такої слідчої дії, в тому числі і захисником. Жодних зауважень чи заперечень до викладеного в ньому змісту протокол не містить.

Таким чином, суд вважає, що твердження ОСОБА_13 відносно того, що слідчий експеримент проводився з грубим порушенням норм КПК України, а всі надані ним в ході досудового розслідування покази щодо визнання своєї вини в вчиненні інкримінованого йому злочину він надавав виключно під психологічним тиском працівників поліції, є безпідставними.

Також суд звертає увагу і на поведінку самого ОСОБА_13 , яка була продемонстрована ним в ході проведення слідчого експерименту та зафіксована на долученому до нього відео. Останній добре орієнтується в обстановці, до деталей розповідає про обставини вчиненого, демонструє на статисті механізм здійснення пострілу ОСОБА_12 у висок потерпілого, при цьому веде себе спокійно, розкуто, перебуває в доброму самопочутті та без жодних вмовлянь йде на контакт. Ні ОСОБА_13 , ні його захисник в ході слідчого експерименту навіть не оговорюються про будь-які неправомірні дії працівників поліції по відношенню до обвинуваченого, а сама слідча дія відбувається без будь-яких зауважень, що, на переконання суду, безумовно вказує на її добровільність та відсутність тиску на ОСОБА_13 .

Крім того, відповідно до заяви ОСОБА_13 щодо застосування стосовного нього недозволених методів психологічного та фізичного впливу судом було постановлено ухвалу від 06 липня 2021 року, якою доручено керівнику Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, у порядку ст. 214 КПК України провести перевірку зазначених обвинуваченим ОСОБА_13 обставин щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

На виконання ухвали суду 09 липня 2021 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 відомості за вказаним фактом з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України та розпочато досудове розслідування. У подальшому постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_25 від 18 серпня 2021 року кримінальне провадження № 0000126 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, було закрито за відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки об`єктивні дані, які б підтверджували описані у заяві обвинуваченого ОСОБА_13 від 06 липня 2021 року факти, відсутні.

Таким чином, за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому по факту вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_13 зі сторони працівників поліції, вказаний факт не знайшов свого підтвердження, а тому суд не погоджується з твердженнями обвинуваченого про те, що під час проведення слідчого експерименту на нього чинився психологічний та фізичний тиск працівниками поліції.

Згідно з даними висновку комісійної комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 207 від 10 квітня 2020 року ОСОБА_12 виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, проте під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та на даний час він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вказаний психічний розлад відноситься до іншого хворобливого стану психіки. В момент вчинення злочину ОСОБА_12 в стані патологічного сп`яніння, іншому хворобливому стані психіки, крім вищевказаного, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу не знаходився (Том 2, а.с. 170-172).

У відповідності до висновку комісійної комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 222 від 22 квітня 2020 року ОСОБА_13 будь-яким психічним захворюванням не страждає, а тому під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення злочину ОСОБА_13 в стані патологічного сп`яніння, іншому хворобливому стані психіки, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу не знаходився (Том 2, а.с. 176-178).

Наведені докази та їх оцінка переконують суд, що вина обвинуваченого ОСОБА_12 доведена: 1) в умисних діях, які виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, та вказані дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України; 2) в умисних діях, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, та вказані дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_13 доведена в умисних діях, які виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто у незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, та вказані дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України.

Передбачених процесуальним законом підстав для визнання вищенаведених доказів неналежними або недопустимими суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Зважаючи на вказані приписи процесуального закону, суд через неналежність до кримінального провадження не приймає до уваги та не надає оцінку постанові прокурора про відібрання зразків у ОСОБА_12 для експертного дослідження від 31 березня 2020 року (Том 2, а.с. 114-115), протоколам отримання зразків у ОСОБА_12 для проведення експертиз від 31 березня та від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 116-117), постанові прокурора про відібрання зразків у ОСОБА_13 від 31 березня 2020 року (Том 2, а.с. 136-137), протоколам отримання зразків у ОСОБА_13 для проведення експертиз від 31 березня та від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 138-139), висновку судово-медичної експертизи № 238 від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 180), висновку судово-медичної експертизи № 239 від 09 квітня 2020 року (Том 2, а.с. 182), висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 5.1-0217:20 від 29 квітня 2020 року (а.с. 201-203).

Зазначені докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та не мають у ньому будь-якого значення, а також не вказують на достовірність чи можливість використання інших доказів у кримінальному провадженні.

Як вбачається із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, дії ОСОБА_12 в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковані органом досудового розслідування також за такою кваліфікуючою ознакою як «придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу».

Разом з тим, така кваліфікація дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Як вбачається із роз`яснень, наданих судам у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» до вибухових речовин належать порох, динаміт, тротил, нітрогліцерин та інші хімічні речовини, їх сполуки або суміші, здатні вибухнути без доступу кисню.

Водночас, як встановлено у даній справі, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення ОСОБА_12 у обвинувальному акті не містить будь-яких посилань на придбання, носіння та зберігання обвинуваченим вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У випадку, коли для вирішення питання про те, чи є відповідні предмети зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями або радіоактивними матеріалами потрібні спеціальні знання, у справі слід призначати експертизи з проведенням її у відповідних експертних установах.

Водночас, висновок судової експертизи зброї № 3.1/3.2-0111:20 від 15 травня 2020 року не містить будь-яких даних про те, що вилучені за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_12 предмети є вибуховими речовинами.

Тому з інкримінованого ОСОБА_12 обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України слід виключити кваліфікуючу ознаку «незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу».

Невизнання обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 своєї винуватості у вчиненні незакінченого замаху на умисне вбивство потерпілого, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб суд розцінює як спосіб їх захисту від пред`явленого обвинувачення.

Доводи обвинувачених щодо відсутності у них умислу на вбивство потерпілого суд відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Розглядаючи позицію обвинувачених щодо відсутності у них умислу на вбивство, суд приймає до уваги знаряддя злочину, адже замах на вбивство потерпілого було вчиненого за допомогою вогнепального пістолета. Також судом враховується і спосіб вчинення кримінального правопорушення. На думку суду, та обставина, що обвинувачений ОСОБА_12 спрямував заздалегідь підготовлений пістолет до лівої скроневої ділянки голови ОСОБА_10 та здійснив із нього постріл, свідчить, що обвинувачений свідомо припускав настання смерті потерпілого від пострілу в область життєво важливого органу. Таким чином, спосіб вчинення злочину свідчить саме про наявність умислу обвинувачених на умисне вбивство ОСОБА_10 .

Твердження обвинувачених щодо відсутності у них попередньої змови на вчинення кримінального правопорушення та корисливого мотиву спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 під час дачі показань суду підтвердив, що ОСОБА_12 винен йому грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а також останній не повернув йому автомобіль, на якому надавав послуги з перевезення (таксі) за дорученням потерпілого. Натомість, ОСОБА_13 заборгував йому грошові кошти в сумі 1750 грн. за проживання у хостелі, чого не заперечував і сам обвинувачений.

Також суд враховує дані слідчого експерименту від 31 березня 2020 року, який проводився із підозрюваним ОСОБА_13 , у ході якого останній повідомив, що між ним та ОСОБА_12 була наявна попередня змова на вбивство ОСОБА_10 . Так, під час слідчого експерименту ОСОБА_13 вказав на те, що вчинити умисне вбивство потерпілого йому запропонував ОСОБА_12 , який розповів, що є можливість заволодіти автомобілями, дороговартісними годинниками та ручкою ОСОБА_10 . При цьому, спочатку обвинувачені планували вчинити злочин поблизу м. Харків, а потім вирішили зробити це на території Ізяславського району Хмельницької області, в зв`язку з чим запропонували потерпілому приїхати до них під надуманим приводом подальшого повернення автомобіля, який на той час вже був проданий, та грошових коштів.

Про наявність у обвинувачених боргових зобов`язань перед потерпілим об`єктивно свідчать дані протоколу огляду від 31 березня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього та диском із аудіозаписами, в ході якого оглянуто мобільний телефон потерпілого та встановлено спілкування між ним та обвинуваченими через мобільний додаток для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber». Оглядом зафіксовано, як потерпілий неодноразово вимагав у обвинувачених повернути йому грошові кошти та автомобіль, а останні висловлювали обіцянки перерахувати кошти. У подальшому ОСОБА_10 вказав, що має намір звернутися до поліції, звинуватив обвинувачених у тому, що вони викрали у нього автомобіль, натомість останні запропонували йому приїхати до м. Хмельницький, де йому будуть передані гроші та транспортний засіб. При цьому, потерпілий повинен був прибути до м. Хмельницький без супроводу інших осіб.

Крім того, суд звертає увагу й на дані протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (аудіо-, відео-контролю місця) від 25 квітня 2020 року та аудіо-відеозапису, який міститься на DVD-R диску № 170т, де зафіксовано, що в період з 01 по 02 квітня 2020 року, знаходячись у приміщенні ІТТ № 1 м. Хмельницький ГУНП в Хмельницькій області, під час спілкування із співрозмовником ОСОБА_13 розповів, що знайомий запропонував йому вбити потерпілого з метою неповернення останньому автомобіля марки «Део» моделі «Нексія» та заволодіння належним потерпілому майном, а саме: дорогими годинниками, ручкою та грошовими коштами, які знаходилися на банківських картах. Обвинувачений погодився на вказану пропозицію. Частину з виручених коштів мав отримати ОСОБА_13 . Також обвинувачений в ході розмови повідомив, що належний потерпілому, який є іноземним громадянином, автомобіль він та його товариш продали за кошти в сумі 1000 доларів США наступного дня після того, як приїхали до м. Хмельницький. Вказав і на те, що про вчинення злочину вони домовились ще у м. Харків.

Вищеперераховані докази підтверджують наявність попередньої змови та корисливого мотиву у діях обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також спростовують їхні захисні версії, направлені на уникнення відповідальності за вчинене.

Підходячи до обрання міри покарання обвинуваченим, виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх особливості, особи винних, зокрема, характеристики, сімейний стан, фактичні обставини справи, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Вчинене ОСОБА_12 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, а вчинене ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України є особливо тяжким злочином.

Обвинувачені свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України під час судового провадження не визнали. Натомість, ОСОБА_12 свою вину за ч. 1 ст. 263 КК України визнав.

ОСОБА_12 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однаквиявляє емоційно-нестійкий розлад особистості.
Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_13 , суд враховує, що він раніше не судимий, однак притягувався до адміністративної відповідальності, не одружений, ніде не працює, має постійне місце проживання, матір пенсіонера, діда - інваліда першої групи та бабу - інваліда другої групи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.
Разом з тим, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як про це зазначено в обвинувальному акті, оскільки обставини справи та його процесуальна поведінка в ході судового розгляду про це не свідчить. Більше того, обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину заперечив, виклавши власну захисну версію подій.
Відтак, обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. У справі «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року та «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним», а у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи».
З урахуванням тяжкості скоєних обвинуваченими кримінальних правопорушень, їх відношення до вчиненого, даних про їх особи, відсутності пом`якшуючих їх покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачені, як особи представляють суспільну небезпеку, та, як наслідок, їх виправлення та перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому їм необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.
На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
При призначені покарання суд також враховує наслідки вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, які полягають у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таких, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, а також позицію останнього, який наполягав на обранні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суворої міри покарання.
З урахуванням відсутності у обвинувачених щирого розкаяння у вчиненому, того, що вони скоїли з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою особливо тяжкий злочин, направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, не визнали свою вину та не вжили жодних заходів для відшкодування шкоди потерпілому, підстав для застосування до них положень ст. 69 та ст. 75 КК України суд не вбачає.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи зброї щодо виявлених під час обшуку квартири за місцем реєстрації обвинуваченого ОСОБА_12 пістолета «STALKER-М906» № НОМЕР_1 із магазином та п`яти патронів із маркуванням «Вій» у сумі 3269 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь держави в повному обсязі.

Разом з тим, витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів у сумі 1307 грн. 60 коп. не підлягають стягненню з обвинувачених, оскільки висновок експерта № 5.1-0217:20 від 29 квітня 2020 року не має доказового значення для даного кримінального провадження.

Водночас, на думку суду, у зв`язку з призначенням обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі з метою забезпечення виконання останніми покладених на них обов`язків по відбуванню покарання їм слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, призначивши йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України 12 (дванадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

- за ч. 1 ст. 263 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_12 призначити остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. «6, 12» ч. 2 ст. 115 КК України, призначивши йому покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити попередній у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше ніж по 05 листопада 2021 року включно.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з 07 вересня 2021 року, зарахувавши в цей строк час тримання під вартою з 31 березня 2020 року по 06 вересня 2021 року включно відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт:

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2020 року на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 31 березня 2020 року у кв. АДРЕСА_5 , а саме: на чоловічі кросівки, пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із магазином, мобільний телефон в корпусі білого кольору IMEI НОМЕР_10 , п`ять патронів із маркуванням «Вій», п`ять змивів із пістолета;

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2020 року на куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору, які вилучено 31 березня 2020 року під час затримання ОСОБА_12 ;

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2020 року на мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із сім-картою НОМЕР_7 , ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_8 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_9 , які вилучено 31 березня 2020 року під час затримання ОСОБА_13 ;

- накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2020 року на тимчасово вилучене майно під час проведення 01 квітня 2020 року огляду автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «SENS», д.н.з. НОМЕР_2 , а саме: на USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л., в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору, в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа, запальничку марки «BIC», паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук, паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук, медичну маску синього кольору.

Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області:

- чоловічі кросівки, куртку чорного кольору, кофту з капюшоном синього кольору, футболку сірого кольору, штани (джинси) синього кольору, паперовий короб «hikma» із двома пластинками з таблетками в кількості 19 штук, паперовий короб «Грипунал» із пластинками з таблетками в кількості 9 штук - повернути обвинуваченому ОСОБА_12 ;

- ключ металевий сірого кольору з пластиковою биркою з надписом «601», джинси чорного кольору, кофту сірого кольору, жилетку чорного кольору, кросівки марки «Nike» бордового кольору, блістер до сім-карти ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_8 , банківську карту «Monobank» НОМЕР_9 , в`язану шапку «Lex Group» сірого кольору, в`язку з трьох металевих ключів та електронного ключа - повернути обвинуваченому ОСОБА_13 ;

- пістолет «STALKER-М906», № НОМЕР_1 із магазином, п`ять патронів із маркуванням «Вій», гільзу жовтого кольору, змиви з рук, змиви з обличчя та зразки крові обвинувачених, п`ять змивів із пістолета, пластикову пляшку «Royal Club» об`ємом 1 л., запальничку марки «BIC», медичну маску синього кольору, три марлевих салфетки, пакування з-під печива та шоколадки, ємність з-під напою «Спрайт», паперовий стаканчик з-під чаю - знищити;

- мобільний телефон в корпусі білого кольору IMEI НОМЕР_10 - конфіскувати в дохід держави з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна обвинуваченого ОСОБА_12 ;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із сім-картою НОМЕР_7 , USB кабель червоного кольору, USB кабель білого кольору, power bank «Xiomi» сірого кольору - конфіскувати в дохід держави з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна обвинуваченого ОСОБА_13 .

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн. 00 коп. судових витрат за проведення судової експертизи зброї.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3