УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадженні № 201/9641/21 (пр. № 1-кп/201/400/2022), відомості про яке 16 листопада 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001892, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування пред`явлено ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України.

На розгляд учасників судового провадження судом було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою до спливу двомісячного строку.

У судовому засіданні прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, так як раніше встановлені судом ризики не перестали існувати та не зменшилися, водночас більш м`який запобіжний захід не здатен їх усунути, оскільки обвинувачений може намагатись уникнути суду, чи вплинути на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо продовження строків тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд доходить таких висновків.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2021 року відносно ОСОБА_4 , з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, таких як можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 19 (дев`ятнадцять) днів.

Після надходження обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ухвалами суду від 27 вересня 2021 року, від 23 листопада 2021 року та від 17 січня 2022 року, обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою, в останнє до 17 березня 2022 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також розглянувши доводи учасників кримінального провадження з цього приводу, суд дійшов переконання про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні обвинуваченому даного виду запобіжного заходу, на цій стадії кримінального провадження під час судового провадження в суді першої інстанції не перестали існувати та не зменшилися. Зокрема, ОСОБА_4 продовжує обвинувачуватися у скоєнні тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи і проти громадської безпеки, судовий розгляд щодо яких ще не завершений, а отже, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, а також характер інкримінованих обвинувачень і суворість можливого покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, це вже само по собі може бути мотивом та підставою для ОСОБА_4 здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії»), та, без застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, перебуваючи на свободі, вжити заходів для перешкоджання здійсненню правосуддя та досягнення дієвості цього провадження шляхом вжиття спроб, по-перше, переховуватися від суду, до того ж враховуючи, що під час досудового розслідування останній вже оголошувався у розшук, що ставало підставою для неоднократного зупинення досудового розслідування, по-друге, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою та свідчить про неможливість зміни останньому запобіжного заходу на жодний із більш м`яких, які, на думку суду, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, у зв`язку з чим слід продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Також, розглядаючи доцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд враховує обставини передбачені у ст. 178 КПК України, зокрема тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років за один із вчинених злочинів, санкція якого передбачає більш суворе покарання, а також можливість остаточного призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, репутацію обвинуваченого, його вік, а також відсутність достовірної інформації, що позитивно характеризує обвинуваченого, оскільки в обстоювання доброчесної репутації останнього не надано жодних доказів про наявність у нього родини, постійного місця робити або навчання, розміру доходу та майнового стану, що відповідно створює негативну репутацію про нього, а також свідчить про відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим доводить наявність встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені в ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Водночас, суд не може не зважати на підвищену суспільну небезпеку інкримінованих ОСОБА_4 обвинувачень, зокрема проти життя та здоров`я умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння та проти громадської безпеки незаконне поводження зі зброєю, тобто придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини у свої сукупності свідчать про наявність ризиків визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи і проти громадської безпеки є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 .

Продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховуючи, що інкриміноване останньому діяння проти життя та здоров`я поєднане із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за доцільне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331, 369-372, 392, 394, 395, 400 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 до 12 травня 2022 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є 12 травня 2022 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1