Справа № 487/7954/21
Провадження № 1-кп/487/741/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000896 від 13.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, українця, маючого загальну середню освіту, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 13.09.2021, біля 12:00 год. перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій кримінально-протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, протиправно, з метою викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, викрав сумку, в якій знаходились документи та грошові кошти в сумі 900,00 грн., що належала ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_5 13.09.2021, біля 12:00 год. перебуваючи за адресою свого мешкання, а саме - АДРЕСА_1 , побачив у раніше викраденій ним сумці сірого кольору, що належала ОСОБА_4 , банківську карту, власником якої являється АТ КБ «ПриватБанк» та яка перебувала у користуванні ОСОБА_4 та реалізуючи свій кримінально-протиправний корисливий умисел, з метою заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, розуміючи те, що згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вищевказана картка відноситься до офіційного документа, здійснив привласнення вказаної банківської картки.

Крім того, ОСОБА_5 13.09.2021, біля 12:00 год. перебуваючи за адресою свого мешкання, а саме - АДРЕСА_1 , побачив у раніше викраденій ним сумці сірого кольору, що належала ОСОБА_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , та маючи реальну можливість повернути вищевказані паспорти громадянина України її власнику, з корисливих мотивів, таких дій не зробив та утримував їх при собі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнав повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засідання підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілого, дослідження письмових доказів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім визнання вини ОСОБА_5 , вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами дослідженими в суді.

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.10.2021 року від ОСОБА_4 по факту події що сталася 13.09.2021 року по вулиці Генерала Карпенка, 2, в місті Миколаєві за участю ОСОБА_5 .

Заявою ОСОБА_5 на ім`я керівника Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 15.10.2021 року про добровільну видачу речей та документів викрадених 13.09.2021 року біля будинку АДРЕСА_2 .

Протоколом огляду місця події від 15.10.2021 року із фото таблицею за адресою: м. Миколаїв, вул.. Біла, 44 у службовому кабінеті № 60 будівлі Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області яким зафіксовано огляд та вилучення речі та документи які добровільно видав ОСОБА_5 .

Протоколом огляду предмету від 15.10.2021 року яким зафіксовано огляд вилучених речі та документи, які добровільно видав ОСОБА_5 .

Постановою про визнання, доручення до матеріалів кримінального провадження речових доказів та здачі на зберігання від 15.10.2021 року згідно якої визнано речовими доказами по справі: сумку сірого кольору, під ноутбук, з ремінцем на плечі коричневого кольору в якій знаходяться наступні документи та папери, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , дві квитанції про оплату касового ордера для оформлення документів для виїзду в Польщу, 4 кольорові фотографії розміром 3,5 на 4,5 не розрізані, анкета для отримання національної візи (папір формату А-4), договір про надання послуг з оформлення документів (оригінал з печатками), два договори польською мовою на ім`я ОСОБА_4 , копія ідентифікаційного коду, копія паспорта громадянина України, копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копія довідки про реєстрацію місця проживання, дві квитанції з печатками про оплату послуг у Кредобанку, оригінал довідки про реєстрацію місця проживання, оригінал ідентифікаційного коду, комплексний договір страхування подорожуючих за кордон та до нього прикріплений чек про оплату, копія комплексного договору страхування подорожуючих за кордон та копія чека про оплату.

Розпискою потерпілого ОСОБА_4 від 15.10.2021 року про отримання на відповідальне зберігання речей які були у нього викрадені 13.09.2021 року.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, з корисливих мотивів; за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним проступків, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття та добровільну видачу речей та документів.

Враховуючи вищевикладені обставини, думку потерпілої сторони, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.185 КК України; у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.357 КК України; у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.357 КК України.

При цьому з урахування положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначивши покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі.

В даному випадку, за переконанням суду, такий вид покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання за вчинені кримінальні проступки, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, добровільне повернення речей та документів, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- по ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- по ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі;

- по ч.3 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати

Речові докази по справі сумку сірого кольору, під ноутбук, з ремінцем на плечі коричневого кольору в якій знаходяться наступні документи та папери, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 , дві квитанції про оплату касового ордера для оформлення документів для виїзду в Польщу, 4 кольорові фотографії розміром 3,5 на 4,5 не розрізані, анкета для отримання національної візи (папір формату А-4), договір про надання послуг з оформлення документів (оригінал з печатками), два договори польською мовою на ім`я ОСОБА_4 , копія ідентифікаційного коду, копія паспорта громадянина України, копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, копія довідки про реєстрацію місця проживання, дві квитанції з печатками про оплату послуг у Кредобанку, оригінал довідки про реєстрацію місця проживання, оригінал ідентифікаційного коду, комплексний договір страхування подорожуючих за кордон та до нього прикріплений чек про оплату, копія комплексного договору страхування подорожуючих за кордон та копія чека про оплату вважати повернутими за належністю.

Речовий доказ по справі лазерний диск DVD-R (отриманий після проведення тимчасового доступу до речей і документів) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Дата складання вироку 22.11.2021 року.

Суддя ОСОБА_1