Номер провадження: 11-сс/813/1563/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001317, внесеному до ЄРДР 02.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на належний ОСОБА_7 автомобіль марки «Daimler Chrysler CHR», н/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 . Вищезазначений транспортний засіб суд вирішив помістити на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів.

Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував необхідністю збереження слідів злочину, що відповідає вимогам пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню, обґрунтовуючи свої вимоги таким:

- ОСОБА_7 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

- на автомобілі, на який накладено арешт відсутні будь-які пошкодження або інші докази, які вказують про контакт автомобіля з пішоходом;

- слідчим суддею не враховано, що арешт автомобіля призведе до скрутного становища в його сім`ї, оскільки за його допомогою ОСОБА_7 утримує свою родину.

На підставі викладеного просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

ОСОБА_7 та його представник адвокат ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який вважав за можливе розглянути справу за відсутності власника майна та його представника, враховуючи їхналежне повідомлення про день та час розгляду справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності власника майна ОСОБА_7 та його представника.

Позиції учасників апеляційного розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
У клопотанні слідчого зазначено, що близько 09 годин 30 хвилин 02.10.2021 року ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Daimler Chrysler CHR», н/з НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по тротуару, прилеглому до будинку №70 по вул. Семена Палія в м. Одесі, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метоепіфезу правої променевої кістки, з якими потерпілий звернувся до КНП «ООКЛ».
02.10.2021 року, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було оглянуто та вилучено автомобіль марки «Daimler Chrysler CHR», н/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , належний згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_7 , після чого направлений на майданчик тимчасового затримання транспортних засобів №6, за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29а.
02.10.2021 року автомобіль «Daimler Chrysler CHR», н/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 був визнаний речовим доказом
Слідчий просить накласти на вилучене майно арешт з метою збереження його в якості речових доказів та проведення експертних досліджень.
Мотивуючи підстави для накладання арешту на зазначений автомобіль, слідчий у клопотанні зазначив, що враховуючи необхідність проведення судових експертиз, які будуть призначені за матеріалами кримінального провадження, необхідності встановлення технічного стану автомобіля та інші обставини ДТП, а також з метою забезпечення цивільного позову, який може бути заявлений потерпілим, а необхідно накласти арешт на автомобіль «Daimler Chrysler CHR», н/з НОМЕР_1 .
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що автомобіль міг зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про залучення речових доказів від 02.10.2021 року, згідно якої автомобіль «Daimler Chrysler CHR», н/з НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0001317 від 02.10.2021 року.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0001317.
Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, оскільки зазначений автомобіль є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому у відповідності до ст.170 КПК України на нього може бути накладено арешт.
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що на автомобілі, на який накладено арешт, відсутні будь-які пошкодження або інші докази, які вказують про контакт автомобіля з пішоходом, оскільки, виходячи з описаної у клопотанні фабули кримінального правопорушення, автомобіль може містити невидимі сліди та пошкодження, встановлення яких може мати суттєве значення для розгляду кримінального провадження та для виявлення яких призначені відповідні експертизи, на момент накладення арешту на майно необхідність в таких діях була беззаперечною, оскільки для проведення неупередженого експертного дослідження транспортний засіб має бути наданий в незмінному його вигляді. У зв`язку з чим, слідчий суддя прийняв обґрунтоване рішення, а доводи апелянта з цього приводу є також необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд відхиляє посилання захисника на те, що у зв`язку з накладанням арешту на майно порушується права власника такого майна на його володіння з таких підстав.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Крім того, згідно доданої прокурором копії ухвали від 22.10.2021 року, слідчий суддя за клопотанням власника майна частково скасував арешт на зазначений автомобіль в частині користування ним та автомобіль було переданий на відповідальне зберігання власнику майна.
Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження фактичних обставин провадження за клопотанням слідчого про арешт майна слідчий суддя вірно встановив, що наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для застосування у кримінальному провадженні №0001317 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, який відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Разом з тим, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник майна має право звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна.
Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу ОСОБА_7 , так як її доводи спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.170-174, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчогосудді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001317, внесеному до ЄРДР 02.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4