Справа № 740/3203/21
Провадження № 1-кс/740/1177/21
УХВАЛА
23 вересня 2021 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження № 0000482 від 07 червня 2021 року,

установив:

20 вересня 2021 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , подав до суду скаргу про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2021 року.
Скарга обґрунтована тим, що 08 вересня 2021 року ОСОБА_4 отримала поштою копію оскаржуваної постанови, якою закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 07 червня 2021 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За твердженням скаржника, досудове розслідування проведено не повно та з порушенням норм КПК України. Зокрема, ОСОБА_4 не було допитано як потерпілу.

Крім цього, слідчий експеримент проведено за участю свідка ОСОБА_5 без присутності потерпілої, що є її правом, визначеним КПК України. Таким чином, за участю потерпілої слідчий експеримент не проводився.

Посилаючись на вказане, скаржник просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2021 року.

У судове засідання скаржниця та її представник не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд скарги за їхньої відсутності, просили задовольнити.

Від слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд скарги без її участі, в якій вона заперечила проти задоволення скарги, пославшись, зокрема, на те, що під час проведення досудового розслідування отримано докази, якими встановлено обставини, за яких сталася ДТП за участю ОСОБА_4 , а саме: огляд місця події, під час якого зафіксовано довжину гальмівного шляху автомобіля та траєкторією його руху, а також слід бокового зсуву (юз) переднього колеса велосипеда ОСОБА_4 ; висновок судової інженерно-транспортної експертизи, відповідно до якого місце первинного контакту автомобіля та велосипеда знаходиться в межах сліду бокового зсуву (юз) переднього колеса велосипеда ОСОБА_4 ; два відеозаписи з камер відеоспостереження, якими зафіксовано подію ДТП, з яких видно, як велосипедист ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Шевченка, виїздить на проїжджу частину вул. 3-й Мікрорайон та перетинає її по пішохідному переходу зліва направо відносно руху автомобіля; огляд відеозаписів з камери відеоспостереження, якими визначено темп руху велосипедиста ОСОБА_4 ; слідчий експеримент, який проводився без учасників, яким було визначено траєкторію руху ОСОБА_4 , з урахуванням результатів оглядів відеозаписів з камер відеоспостереження.

Також слідчий послався на те, що згідно з показами ОСОБА_4 вона побачила автомобіль лише безпосередньо за мить до первинного контакту. Тобто за її показаннями, вона не бачила автомобіль у момент, коли своїми діями створила йому небезпеку для руху. У такому випадку слідчий експеримент за участю потерпілої не досяг би своєї мети, а тому підстав для його проведення не було та немає на цей час.

Крім цього, оскільки водій автомобіля бере безпосередню участь у його керуванні, він здатен відтворити темп руху керованого ним автомобіля з найбільшою точністю на різних відрізках руху автомобіля, у зв`язку з цим в ході досудового розслідування проведено слідчий експеримент за участю водія автомобіля з метою визначення лише одного параметра, необхідного для проведення експертизи, а саме швидкості руху авто.

Разом з цим, слідчий указав на зміст норми п. 4 ч. 2 ст. 56 КПК України в сукупності з іншими нормами цього Кодексу, які передбачають активну поведінку потерпілого для реалізації його права, яка передбачає висунення потерпілим перед органом досудового розслідування своєї позиції щодо реалізації її права, а тому в конкретному випадку за наявності в потерпілого бажання взяти участь у проведенні слідчих дій, потерпілий мав звернутися з відповідним клопотанням у порядку ст. 220 КПК України на підставі ст. 56 КПК України, тоді б в органу досудового розслідування виник обов`язок щодо забезпечення права потерпілого.

Ураховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Установлено, що відповідно до постанови слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2021 року, закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 07.06.2021, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постанову мотивовано тим, що, проаналізувавши показання свідків, висновки експертів, зафіксовану інформацію під час огляду місця ДТП та огляду документа є достатньо підстав вважати, що в даній дорожній обстановці односторонні дії велосипедистки ОСОБА_4 , які виразилися в порушенні п. 1.2, 1.3, 1.5, 6.7, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, стали причиною та умовою виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Разом з цим у ч. 5 цієї статті вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011року у справі «Михалкова та інші проти України» вказано, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За змістом ст. 93 КПК України метою проведення слідчих дій є виключно збирання доказів, а ст. 91 КПК України передбачає виключний перелік обставин, які підлягають доказуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказуванню підлягає збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України.
Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим (прокурором) всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Однак указаним вище вимогам процесуального закону оскаржувана постанова слідчого не відповідає.
Слушними, на переконання слідчого судді, є доводи скарги стосовно непроведення слідчим у кримінальному провадженні слідчого експерименту за участю потерпілої з урахуванням правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження, а саме протоколом проведення слідчого експерименту від 16 липня 2021 року, його проведено з метою визначення темпу руху велосипедиста ОСОБА_4 на момент ДТП, однак без її участі та повідомлення про проведення цієї слідчої дії, у той час, як слідчий експеримент щодо швидкості руху автомобіля проведений за участю ОСОБА_5 , що вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_4 була позбавлена права щодо участі у проведенні слідчої дії та ставити відповідні запитання, подавати свої заперечення та зауваження тощо.

У матеріалах кримінального провадження містяться письмові пояснення ОСОБА_4 як потерпілої, але слідчий не вчинив жодної іншої слідчої дії за її участю.

Оскаржувана постанова за своїм змістом містить виклад здобутих доказів, тоді як повинна містити аналіз зібраних доказів із зазначенням яку обставину чи довід потерпілого вказаний доказ спростовує. Кримінальне провадження не може бути закрито поки не будуть спростовані всі доводи потерпілого.

Слідчим суддею встановлено, що доводи скаржника і його представника щодо неповноти досудового розслідування є суттєвими, і ці доводи слідчий має спростувати або довести.

Таким чином, слідчий не перевірив обставин ДТП у повному обсязі, не зібрав у повному обсязі необхідних доказів, не виконав необхідних слідчих дій.

Отже, оскаржувана постанова прийнята передчасно, без проведення усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку обставин у кримінальному провадженні.

Крім цього, оглянути наявні в кримінальному провадженні відеозаписи не вдалося за можливе, оскільки «цей елемент закодовано у форматі, який не підтримується».

За таких обставин визнати досудове розслідування ефективним, а прийняте за його результатами рішення законним та обґрунтованим не вбачається можливим, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.
Керуючись ст. 303, 304, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 31 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000482.

Матеріали кримінального провадження № 0000482, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2021 року, повернути до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1