Справа № 646/6498/21
№ провадження 1-кс/646/1857/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2021 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 19.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, без реєстрації, без фактичного постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого: 07.06.2006 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 07.12.2006 Київським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст.309, ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, вирок якого ухвалою Верховного Суду України від 27.05.2008 скасований з направленням справи на новий судовий розгляд; 26.08.2008 Київським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст.309, 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 26.02.2010 по відбуттю строку покарання; 22.02.2011 Московським районним судом м. Харкова за ч.4 ст.296 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки; 10.12.2012 Московським районним судом м.Харкова за ч.ч.1, 2 ст.189, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, звільнений 30.11.2016 умовно-достроково на не відбутий строк у 11 місяців 21 день; 31.05.2018 Червонозаводським районним суду м. Харкова за ч.1 ст.122, ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі; звільнився 19.05.2020 по відбуттю строку покарання; обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000920 від 12.09.2021 за ч.3 ст.185 КК України відносно ОСОБА_5 30.09.2021 направлений до Комінтернівського районного суду м. Харкова для розгляду по суті,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 19.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що 17.08.2021, приблизно о 14:40 год. на платформі залізничної станції "Верещаківка", що розташована по вул. Сидоренкіській у м. Харкові, невстановлена особа відкрито заволоділа срібним ланцюжком та хрестиком, які належать потерпілому ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому майнову шкоду. В ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, причетної до вчинення вказаного кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину) причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи неодноразово судимим за вчинення, в тому числі, умисних корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знов, повторно, вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

17.08.2021, близько 14:40 год., більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 , перебуваючи на залізничній станції «Верещаківка», розташованій по вул. Сидоренківській у м. Харкові, діючи умисно, повторно, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та метою збагатитися за рахунок чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, та він діє непомітно для оточуючих, зняв з шиї потерпілого ОСОБА_7 , який дрімав лежачи на траві, срібний ланцюжок, вартістю 3232 грн., та срібний хрестик, вартість якого визначити не виявилося можливим. Від вказаних протиправних дій ОСОБА_5 ОСОБА_7 прокинувся та помітив вчинення ОСОБА_5 викрадення його особистих речей. Побачивши у руці останнього свої срібні ланцюжок та хрестик, ОСОБА_7 почав вимагати повернути йому ланцюжок та хрестик, однак ОСОБА_5 , розуміючи, що його було викрито у скоєнні крадіжки, не бажаючи повертати майно, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та метою наживи, з умислом на відкрите викрадення чужого майна з місця скоєння злочину зник, заволодівши майном ОСОБА_7 , спричинивши матеріальну шкоду у розмірі 3232 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабежу), вчинене повторно.

Отже, щоб запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, орган досудового слідства вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що на його думку підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення, а також ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачено п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав, заперечував проти задоволення даного клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення сторони захисту та підозрюваного, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, надані докази захисником, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

19.08.2021 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000568, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

30.09.2021 о 16 год. 15 хв. ОСОБА_5 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
13.10.2021 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
13.10.2021 постановою слідчого СВ ВП ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000568 від 19.08.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України зупинено до встановлення його місцезнаходження та оголошено ОСОБА_5 у державний розшук.

25.11.2021 о 13 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська, 13, ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та доставлено до суду для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25.11.2021 постановою слідчого СВ ВП ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000568 від 19.08.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відновлено.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого, допитом свідка ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду, протоколом пред`явлення речей для впізнання за участю потерпілого, допитом підозрюваного ОСОБА_5 , постановою про визнання речовим доказом.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

За таких умов, щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, ризики є реальними та їх запобіганню необхідний достатній рівень належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: п.1 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; п.3 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, свідків; п.5 ч.1 ст.177 КПК України - ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі безальтернативно, з метою уникнення якого підозрюваний може порушити покладені на нього процесуальні обов`язки, ухилятися від слідства та суду. Підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, яким відомо про обставини вчинення злочину, спробувати таким чином уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину. Окрім іншого, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, з огляду на зареєстроване кримінальне провадження № 0000920 від 12.09.2021 за ч.3 ст.185 КК України стосовно нього, продовжує вчиняти аналогічні тяжкі умисні корисливі кримінальні правопорушення в період не знятих та не погашених судимостей, а отже належних висновків для себе не зробив, незважаючи на відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства. Таким чином, перебуваючи поза умовами ізоляції від суспільства, не маючи стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, підозрюваний ОСОБА_5 зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти власності.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення (злочину), у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , також те, що останній раніше неодноразово судимий, має 6 (шість) не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, за які відбував покарання, у тому числі в місцях позбавлення волі, що вказує на небажання ставати та шлях перевиховання та виправлення, офіційно ніде не працює, легального джерела доходу не має, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та (або) суду, вчинення нового кримінального правопорушення, не обрання або обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України" Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий зазначив, що аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується вищевказаними доказами, які зібрані під час досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але слідчий суддя вважає, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Крім того, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п.50, ECHR 2010, «тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи» (справа «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.153, ECHR 2000IV, справа «Харченко проти України»).

Також, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати особу у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Також, враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК, згідно з вимогами якої, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини кримінального провадження та думку сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає, що в даному випадку встановлення застави є доцільним та достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12 березня 2009 року по справі «Олександр Макаров проти Росії (Aleksandr Makarov v Russia)» № 15217/07 «…сума застави повинна оцінюватися головним чином по відношенню заінтересованої особи, його активів … іншими словами, ступенем впевненості, яка можлива в тому, що перспектива втрати забезпечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути».

Отже, при визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, вищенаведені дані щодо його матеріального стану, та вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 /двадцять/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 45400 /сорок п`ять чотириста/ грн. 00 коп., що буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та перспектива втрати такого забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім фактором, який виключає з його сторони будь-яке бажання переховуватися від органів досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000568 від 19.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 25.11.2021 року о 13 годині 00 хвилин.

Дата закінчення дії ухвали 23.01.22 року о 13 годині 00 хвилин.

Одночасно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 /двадцять/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 45400 /сорок п`ять чотириста/ грн. 00 коп.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду міста Харкова.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, де він постійно проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- з`являтись на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Червонозаводського районного суду міста Харкова коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи виконання покарань.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_5 та повідомити усно і письмово старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 та слідчого суддю Червонозаводського районного суду міста Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 30.11.2021 о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя - ОСОБА_1