Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000025 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Волинської області на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 21 травня 2018 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Ведмежка Маневицького району Волинської області, одруженого, з вищою освітою, працюючого головним лісничим Горохівського лісомисливського господарства, раніше не судимого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_5 - виправданий за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Також судом вирішено питання про речові докази.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення в наступному формулюванні.

Згідно наказу №87 к від 10.11.2016 року ОСОБА_8 працює на посаді головного лісничого ДП СЛАП «Рожищеагроліс».

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист суддів, працівників апарату суду і працівників правоохоронних органів» та «Положення про державну лісову охорону» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16.09.2009 року, є працівником правоохоронного органу, який повинен суворо дотримуватися вимог Конституції України та норм чинного законодавства.

Відповідно до посадової інструкції Головного лісничого ДП СЛАП «Рожищеагроліс» у своїй діяльності головний лісничий керується Наказами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, положеннями та інструкціями затвердженими вищестоящими організаціями наказами директора лісгоспу та даною посадовою інструкцією.

Так, 22.08.2017 року начальник відділу протидії злочинів у ПЕК, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України ОСОБА_9 , будучи, відповідно до примітки ст.368 КК України, особою, яка займає відповідальне становище, отримавши оперативну інформацію про здійснення крадіжки лісу біля с.Яблунівка Рожищенського району Волинської області відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» невідкладно у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вжив оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, шляхом оперативного виїзду на місце події разом із о/у УЗЕ у Волинській області ЖЗЕ НП України ОСОБА_10 , за наступних обставин.

22.08.2017 року, перебуваючи поблизу с. Яблунівка Рожищенського району Волинської області близько 16 год. 15 хв. рухаючись автодорогою сполученням м.Рожище - с.Яблунівка, Мельник із Бочко виявили автомобіль НОМЕР_1 , який виїжджав з лісу в сторону с. Яблунівка Рожищенського району Волинської області, за яким слідував автомобіль «Лісової охорони» марки «Renaut Duster» д.н.з. НОМЕР_2 .

У подальшому вказані транспортні засоби здійснили зупинку, після чого, начальник відділу протидії злочинів у ПЕК, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України Мельник разом із о/у УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України Бочко, з метою здійснення профілактики вчинення правопорушень та перевірки оперативної інформації проведено огляд лісодеревини, що знаходилась на автомобілі НОМЕР_1 .

В ході огляду лісодеревини, яка перебувалана автомобіліАС5512ВН Мельником було виявленовідсутність маркуваннящодо визначенняїї походженнята товаросупровіднихд окументів.

З метою з?ясування походження деревини та наявності на неї відповідних документів на місце події приїхав головний лісничий ДП СЛАП «Рожищеагроліс» ОСОБА_5 , який знаючи, що вказану лісогосподарську деревину можуть вилучити працівники поліції для подальшого зясування законності її походження, з метою уникнення вказаної події, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, запропонував начальнику відділу протидії злочинів у ПЕК, сфері природних ресурсів та екології УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 4000 гривень, щоб останній в силу займаної посади та своїх службових обовязків не вжив заходів щодо вилучення лісогосппродукції на автомобілі ЗІЛ-131д.н.з. НОМЕР_1 , загальною кубомасою 5 м. куб.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на надання неправомірної вигоди особі, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, того ж дня перебуваючи на авто заправній станції «Аветра», що в с.Копачівка Рожищенського району Волинської області, з метою не бути викритим у вчиненні корупційного кримінального правопорушення, близько 19 год. 35 хв. в автомобілі ВАЗ «Нива» передав інженеру ОЗЛ ДП СЛАП «Рожищеагроліс» ОСОБА_11 гроші в сумі 4000 гривень, якому надав вказівку про необхідність подальшої передачі цих грошових коштів в якості неправомірної вигоди ОСОБА_9 .

На виконання вказівки ОСОБА_5 , інженер ОЗЛ ДП СЛАП «Рожищеагроліс» ОСОБА_11 , перебуваючи на заправній станції «Аветра», що в с.Копачівка Рожищенського району Волинської області, 22.08.2017 року близько 19 год. 37 хв., передав в якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 4000 гривень начальнику відділу протидії злочинів у ПЕК, сфері природніх ресурсів та екології УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України ОСОБА_9 .

В подальшому, після вчинення злочину, ОСОБА_5 був затриманий працівниками УЗЕ у Волинській області ДЗЕ НП України та працівниками Маневицької місцевої прокуратури, предмет неправомірної вигоди виявлено та вилучено під час огляду місця події.

Вироком суду ОСОБА_5 виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК. У вироку зазначено, що суд прийшов до висновку, про відсутність достатніх та достовірних доказів, які б доводили винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.369 КК, а тому його слід виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Волинської області ОСОБА_12 просить вказаний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна. Витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні покласти на обвинуваченого.

При цьому, прокурор заявив клопотання про повторний допит у суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та повторне дослідження наявних у матеріалах кримінального провадження відеоматеріалів.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу вироку показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо обставин зупинки працівниками поліції 22.08.2017 року в с.Яблунівка Рожищенського району Волинської області транспортного засобу, на якому перебувала деревина, адже ці показання спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 . Зокрема, згідно показань ОСОБА_14 саме ОСОБА_5 запропонував йому неправомірну вигоду у розмірі 4000 грн., щоб останній в силу займаної посади не вжив заходів щодо вилучення лісогоспродукції із вказаного автомобіля, а оскільки у нього не було з собою такої суми, запропонував зустрітись на заправці «Аветра».

Прокурор вказав на те, що місцевим судом безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_10 , який також підтвердив, що дозвільних документів на деревину не було у зв`язку з чим і було затримано вказаний транспортний засіб. Також зазначив, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 у зв`язку зі зміною ним показань у судовому засіданні, однак не врахував, що пройшов значний проміжок часу.

На переконання апелянта, місцевий суд лише перерахував докази сторони обвинувачення, однак їх не спростував, належним чином не дослідив та не надав правової оцінки, хоча вважає, що стороною обвинувачення було доведено наявність умислу ОСОБА_5 на надання неправомірної вигоди особі, яка займає відповідальне становище з метою не бути викритим у вчиненні корупційного кримінального правопорушення.

Також прокурор вказав на те, що фактичне проголошення вироку відбулось 23.05.2018 року, а не 21.05.2018 року як зазначено у вироку.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення , а вирок Рожищенського районного суду від 21 травня 2018 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 липня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції. Ухвалу Волинського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року щодо ОСОБА_5 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

При цьому зазначено, що судом апеляційної інстанції не виконано вимог ч.3 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки не задоволено клопотання прокурора про повторний допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , а також не вирішено клопотання про дослідження в судовому засіданні відеоматеріалів наявних в матеріалах цього кримінального провадження, які на думку прокурора підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.369 ч.3 КК, їх безпосередньо не дослідив і власної оцінки усім обставинам кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 з огляду на ст.ст.22, 23, 94, 95 КПК не дав.

При новому розгляді в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, перевірити усі доводи як апеляційної скарги, так і інші доводи касаційної скарги прокурора щодо дій ОСОБА_5 , в тому числі і щодо наявності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.3 КК, дослідити обставини кримінального провадження, керуючись законом дослідити кожен доках з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв?язку, та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Ухвалою Верховного суду від 09 серпня 2019 року задоволено подання Волинського апеляційного суду та матеріали вказаного кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 направлено на розгляд до Рівненського апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції і доводи скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та повторно допитавши свідків за клопотанням сторони обвинувачення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно клопотання прокурора про повторний допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , то колегія суддів, відповідно приписів ч.2 ст.439 КПК - вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної при новому розгляді, визнала необхідним дане клопотання задовольнити та повторно допитати вказаних осіб.

Водночас, вирішуючи клопотання прокурора про повторне дослідження відеозаписів, наявних у матеріалах кримінального провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено ч.3 ст.404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак, заявляючи дане клопотання про повторне дослідження доказів - відеозаписів, які були досліджені місцевим судом під час судового розгляду, прокурором не вказано як ці вимоги кореспондуються з приписами ч.3 ст.404 КПК не зазначено, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні даного доказу. Не було встановлено таких і апеляційним судом. Незгода сторони обвинувачення із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є підставою для повторного дослідження тих самих доказів. Таку правову позицію викладено у постанові Касційного кримінального суду Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 154/2975/17 (провадження № 51 -437 км 20)

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хайров проти України» (Khayrov v. Ukraine no. 19157/06, § 89, 15 November 2012) суд зауважив, що право обвинуваченого допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення, яке гарантоване пунктом (d) параграфу 3 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може бути обмеженим в інтересах належного відправлення правосуддя.

Хоча це положення втілює принцип, що перед тим, як обвинувачений буде визнаний винним, всі докази проти нього мають зазвичай бути представлені в його присутності на публічному слуханні для надання можливості їх спростувати «Буткевич проти Росії» (Butkevich v. Russia, no. 5865/07, § 90, 13 February 2018), однак воно не вимагає повторного дослідження доказів і фактичних обставин, що були досліджені в змагальному процесі в суді першої інстанції.

Питання про повторне дослідження доказів і фактичних обставин апеляційним судом може постати, лише якщо суд першої інстанції не забезпечив можливість обвинуваченого дослідити докази під час змагальної процедури в суді першої інстанції. Отже ч.3 ст.404 КПК, власне, і забезпечує таку можливість, зобов`язуючи суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження фактичних обставин справи, якщо суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 було пред`явлене обвинувачення за ч.3 ст.369 КК у наданні службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Тобто стороною обвинувачення ОСОБА_5 інкримінувалось саме передавання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди.

Водночас, як правильно встановив місцевий суд, передачу коштів на автозаправній станції працівнику УЗЕ у Волинській області ОСОБА_9 здійснював ОСОБА_11 , а не ОСОБА_5 . Вказаний факт підтвердився і під час апеляційного розгляду, зокрема показаннями допитаних свідків.

З показань свідка ОСОБА_11 , допитаного повторно апеляційним судом, вбачається, що він на час інкримінованих ОСОБА_5 подій займав посаду інженеру охорони лісу. У той день він перебував із колегою ОСОБА_13 у лісі поблизу с.Яблунівка. Вказав, що на зустріч їм їхала машина, їх зупинили та назвавшись працівниками УЗЕ, пояснили, що в лісі здійснюється незаконна порубка дерев та попросили їх допомоги. Свідок зазначив, що у своєму автомобілі вони поїхали за автомобілем працівників поліції. Коли вони прибули на місце, то побачили там вантажну машину і біля неї маніпулятор, який здійснював погрузку колод деревини, однак на вказаних колодах не було вибитих бірок, оскільки у лісничого розрядився портативний пристрій для електронного обліку деревини. На думку свідка, підстав для затримання даного автомобіля з деревиною не було, оскільки лісничий привіз копію лісорубного квитка, що підтверджував законність вирубки цих дерев. ОСОБА_11 зазначив, що у зв`язку з цією ситуацією, він зателефонував ОСОБА_5 , який через деякий час приїхав. Вказав, що обвинувачений декілька хвилин спілкувався з ОСОБА_15 наодинці, після чого сказав свідку їхати на заправку в с.Копачівка. аби там передати щось ОСОБА_16 . Свідок зазначив, що на вказану заправку він поїхав разом із колегою ОСОБА_13 , де разом із ОСОБА_16 чекали ОСОБА_5 , пили каву. ОСОБА_11 зазначив, що через деякий час приїхав обвинувачений на автомобілі «Нива», він підійшов до його машини, та ОСОБА_5 дав йому білий конверт для передачі Мельнику, що свідок і зробив. При цьому, на запитання колегії суддів, свідок однозначно ствердив, що, передаючи йому вказаний конверт, ОСОБА_5 був без рукавичок та передав його йому «з рук в руки».

Свідок ОСОБА_13 колегії суддів пояснив, що у 2017 році він працював майстром лісу. Вказав. що в день події він перебував із колегою ОСОБА_11 у лісі біля с.Яблунівка. Працівники поліції, які їх зупинили, попросили їх перевірити правильність погрузки деревини. Вказав, що лісничий ОСОБА_17 поїхав зарядити КПК (кишеньковий персональний комп`ютер), оскільки він не міг проставити бірки на деревині, а свідок поїхав у контору і надав працівникам поліції копію лісорубного квитка. ОСОБА_11 телефоном повідомив про вказану ситуацію ОСОБА_5 , який приїхав на місце, і переговоривши з одним із працівників УЗЕ та знову поїхав. Свідок зазначив, що ОСОБА_11 йому сказав, що потрібно їхати на заправку у с.Копачів і що про це йому сказав обвинувачений. Коли ОСОБА_5 приїхав на заправку на автомобілі «Нива», до нього підійшов ОСОБА_11 та перебував у його авто декілька хвилин. Коли ОСОБА_11 вийшов з автомобіля, білий конверт, який він в подальшому передав ОСОБА_16 , перебував у ОСОБА_11 в кишені.

Свідок ОСОБА_9 при допиті пояснив, що у серпні 2017 року він обіймав посаду начальника відділу УЗЕ у Волинській області. Вказав, що в управління поступила інформація, що повинні вивозити з лісу необліковану лісодеревину. Він з підлеглим ОСОБА_10 виїхали у лісо масив, де зупинили вантажний автомобіль з деревиною, працівники лісової охорони не могли пояснити чому деревина без бірок, а тому були наявні підстави для затримання автомобіля. Його колега викликав слідчо-оперативну групу, яка приїхавши, оформила усі необхідні процесуальні документи. Свідок зазначив, що через деякий час приїхав ОСОБА_5 , який представився, назвав свою посаду та запропонував свідку неправомірну вигоду у сумі 4 тисячі грн. за те, щоб автомобіль з деревиною не забирали на штрафмайданчик, зазначивши, що питання з райвідділом він вирішить сам. ОСОБА_9 вказав, що повідомив своє керівництво про дану ситуацію і йому сказали зачекати, буде прийняте відповідне рішення. Після цього, на пропозицію ОСОБА_5 свідок зі своїм колегою ОСОБА_10 поїхав на автозаправну станцію «Аветра», де разом з працівниками лісової охорони чекали на обвинуваченого. Вказав, що через деякий час приїхав ОСОБА_5 та привіз кошти у білому конверті, однак свідок зазначив, що на даний час не пам`ятає хто саме передав йому цей конверт із коштами.

Свідок ОСОБА_10 пояснив апеляційному суду, що у серпні 2017 року займав посаду оперуповноваженого УЗЕ у Волинській області і тоді працівники УЗК отримали інформацію про те, що у Рожищенському районі буде здійснена крадіжка лісу. На місце події він виїхав з ОСОБА_9 , у лісі побачили, що виїжджала машина, навантажена лісодеревиною без відповідного маркування, а за цим авто їхав джип. Свідок зазначив, що після зупинки вантажної машини, її водій не зміг пояснити чому немає бірок. Вказав, що із джипу вийшов чоловік, який представився ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ), сказав, що він працівник лісової охорони, та пояснив, що з документами все в порядку, просто в лісі не встигли набити бірки на колоди. Свідок пояснив, що після цього вони викликали слідчо-оперативну групу. В подальшому ОСОБА_20 розмовляв у машині з ОСОБА_9 та просив розібратись у ситуації на місці, але ОСОБА_9 відповів, що все буде по закону. Потім приїхав ще один автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_5 , сказавши, що він головний лісничий, та деякий час розмовляв з ОСОБА_9 . Свідок зазначив, що після цієї розмови ОСОБА_9 повідомив, що ОСОБА_5 пропонував йому неправомірну вигоду. Після цього обвинувачений поїхав, а свідок з ОСОБА_9 поїхали на автозаправну станцію, приїхавши куди, свідок був у машині весь час, а його колега з ОСОБА_19 розмовляли на вулиці. Через хвилин 20 приїхав ОСОБА_5 і ОСОБА_20 сів до нього в авто на переднє пасажирське сидіння. ОСОБА_20 пробув в авто недовго, вийшовши, мав у кишені білий конверт (згорток), ОСОБА_5 також вийшов з машини, потис ОСОБА_9 руку та, сівши в машину, поїхав, після чого ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 ) передав даний білий конверт ОСОБА_9 . Свідок зазначив, що коли його колега розгорнув конверт, то побачив там кошти. На запитання свідок пояснив, що не бачив, чи передавав щось ОСОБА_5 . ОСОБА_11 , коли вони перебували в автомобілі обвинуваченого на автозаправці.

При цьому, колегія суддів зауважує, що матеріали цього кримінального провадження не містять належних доказів, які б беззаперечно підтверджували, що саме ОСОБА_5 передав даний конверт з коштами ОСОБА_11 для подальшої його передачі ОСОБА_9 .

Зокрема з висновку експерта №514 від 17.11.2017 вбачається, що на поверхні аркушу паперу, вилученого в ході ОМП 22.08.2017 в с.Копачівка Рожищенського району Волинської області, виявлені сліди пальців рук не належать ОСОБА_5 . Також не було виявлено слідів пальців рук обвинуваченого і на вилучених банкнотах.

Між тим, при допиті в апеляційному суді свідок ОСОБА_11 однозначно ствердив, що при передачі даного конверту з коштами в автомобілі ОСОБА_5 , обвинувачений був без рукавичок.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що стосовно показань свідка ОСОБА_11 про те, що вказаний конверт з грошима йому передав ОСОБА_5 слід ставитись критично, оскільки вони не підтверджуються жодними іншими матеріалами провадження.

Щодо показань свідка ОСОБА_9 , наданих апеляційному суду, то згідно них ОСОБА_5 пропонував йому неправомірну вигоду, а не надавав її.

Між тим колегія суддів зауважує, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Крім того, згідно дослідженого місцевим судом протоколу огляду оптичного диску та самого оптичного диску з написом «ARENA» CD-R 700 Mb від 15 жовтня 2017 року, який був наданий свідком ОСОБА_10 при його допиті, знаходиться файл, на якому зафіксовано передачу білого конверта ОСОБА_11 ОСОБА_9 22.08.2017.

При цьому колегія суддів зазначає, що зустріч ОСОБА_5 на автозаправній станції з ОСОБА_9 , про що ствердили і свідки при допиті, ще не підтверджує винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Також з протоколу огляду місця події з додатком від 22.08.2017 вбачається, що на заправці «Аветра» у с.Копачівка Рожищенського району Волинської області виявлено напіврозгорнутий аркуш А-4 з грошовими купюрами номіналом 100 грн. на загальну суму 4000 грн., який був переданий ОСОБА_11 ОСОБА_9 .

Окрім того, як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевим судом були дослідженні докази, на підтвердження позиції сторони захисту про те, що жодної крадіжки лісу біля с.Яблунівка не було, а саме: аукціонне свідоцтво №4348 від 09.06.2017, продавець ДП СЛАП Рожищеагроліс, покупець ТОВ «Язьм», договір купівлі-продажу необробленої деревини № 60 від 07.07.2017, укладеного між ДП СЛАП Рожищеагроліс, та ТОВ «Язьм», лісорубний квиток №556493 від 16.03.2017, договір №11 від 03.01 2017 про надання послуг підвезення лісо сировини, договір №35/3 від 28.04.2017 про виконання робіт та надання послуг, пов`язаних з лісництвом, карту технологічного процесу розроблення лісосіки (при наданні послуг, пов`язаних з лісівництвом), акт приймання передачі лісосіки для розробки та актом готовності лісосіки до розроблення, товарно-транспортну накладну №161591 від 22.08.2017 та специфікацю поколодного обліку №ВЛ-7 від 22.08.2017.

Також згідно показань свідка ОСОБА_17 , наданих ним при допиті у місцевому суді, та показань свідків ОСОБА_11 , Палюха, на колодах дерев не були набиті бірки у зв`язку з тим, що у лісничого ОСОБА_17 розрядився кишеньковий портативний комп`ютер.

Вказані обставини не були спростовані прокурором, як і не було надано ним жодних підтверджуючих відомостей щодо кримінального провадження за фактом крадіжки лісу 22.08.2017 біля с.Яблунівка.

Частина 2 ст.17 КПК, ст.62 Конституції України імперативно встановлюють, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь даної особи.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що зібраних органом досудового розслідування доказів, які були дослідженні судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, є недостатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 , оскільки вони не доводять «поза розумним сумнівом» його винуватість у проявленому обвинуваченні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить переконання, що вироку щодо виправдання ОСОБА_5 за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 21 травня 2018 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_12 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3