Єдиний унікальний номер 205/5837/21
Провадження №1-в/205/5/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю

прокурора - ОСОБА_3

представника ДВК89 - ОСОБА_4

захисника адвоката - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні ДУ «Дніпровська ВК №89» клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

ОСОБА_6 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2014 року за ч.2 ст.15, п.п.6, 11, 23 ч.2 ст.115 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ належного йому майна. Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 15.12.2014 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2014 року скасовано та визначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.14, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 , ч.1 ст.263, ч.1 ст.189, ч.1 ст.70 КК України до одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ належного йому майна. Згідно ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.03.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.01.2014 року по 15.12.2014 року включно в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 25.01.2014 року Кінець строку: 04.03.2024 року.

Станом на 11.02.2022 року, засуджений відбув ѕ строку покарання, невідбута частина покарання становить два роки та двадцять чотири дні. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується посередньо, не працевлаштований. За час відбування покарання не має заохочень та має сім дисциплінарних стягнення.

У своєму клопотанні засуджений ОСОБА_6 просить звільнити його умовно-достроково, оскільки він своєю поведінкою довів своє виправлення, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, вину у скоєному злочині усвідомив та щиро кається.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав, та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на те, що він став на шлях виправлення, переглянув свої життєві погляди, в майбутньому планує жити чесним життям та займатися суспільно-корисною працею.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на те ОСОБА_6 довів своєю поведінкою своє виправлення, вину у скоєному злочині усвідомив та щиро кається.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що останній раніше неодноразово судимий, крім того, ОСОБА_6 раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте належних висновків для себе не зробив після чого був неодноразово засуджений за вчинення умисних злочинів, то вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою у повній мірі не довів свого виправлення.

В судовому засіданні представник ДВК №89 заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, оскільки останній своєю поведінкою не довів виправлення, допускає порушення режиму відбування покарання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника ДВК №89, думку самого засудженого, захисника, враховуючи думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2014 року за ч.2 ст.15, п.п.6, 11, 23 ч.2 ст.115 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ належного йому майна. Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 15.12.2014 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2014 року скасовано та визначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.14, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 , ч.1 ст.263, ч.1 ст.189, ч.1 ст.70 КК України до одинадцяти років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ належного йому майна.

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений не має заохочень та має сім дисциплінарних стягнень.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи 23.06.2021 року на засіданні адміністративної комісії установи розглядалося питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України щодо засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання довів своє виправлення. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній під час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, що призвело до накладення дисциплінарних стягнення та свідчить про те, що засуджений ОСОБА_6 у повній мірі не став на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 371, 372, 537-539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.
На ухвалу можуть бути подані апеляції до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1