Справа № 947/6286/22
Провадження № 1-кс/947/2533/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000016 від 29.04.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пединки, Любарського району, Житомирської області, українця, громадянина України, розлученого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді начальника відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 ВМС ЗСУ у військовому званні «капітан 2 рангу», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєвіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 29.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.06.2017 ОСОБА_4 укладено з Міністерством оборони України в особі командувача Військово Морських Сил контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, строком на 5 (п`ять) років.

Наказом командувача Військово-Морських сил Збройних сил України № 21 від 01.02.2018 капітана 3 рангу ОСОБА_4 , призначено до військової частини НОМЕР_1 на посаду заступника начальника відділу оперативного планування управління операцій штабу ВОС-0701002.

У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 52 від 11.05.2018 капітана 3 рангу ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 .

Далі наказом командувача Військово-Морських сил Збройних сил України № 122 від 01.07.2018 ОСОБА_4 присвоєно військове звання капітан 2 рангу.

04.03.2020 наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ капітана 2 рангу ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 та з 02.03.2020 приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Так, згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, до військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління, з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України капітан 2 рангу ОСОБА_4 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Окрім того, згідно п.п. 3.2.15. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України №300 від 16 липня 1997 року, п.п.7, 8, 15, 16, 17, 18 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 4 серпня 2000 року, ОСОБА_4 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, своєчасно, достовірно і точно вести облік військового майна служби, здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням та використанням матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами та використанням, втратами, нестачами, псуванням і розкраданням, вести узагальнений облік втрачених матеріальних засобів, готувати акти на списання майна, інших матеріальних засобів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 25 від 23.06.1995, військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами, до якого належать також кошти. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, незаконним використанням військового майна, що спричинило у тому числі надлишкові виплати.

Однак, капітан 2 рангу ОСОБА_4 , ставши на злочинний шлях, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини НОМЕР_1 , вчинив злочин за наступних обставин.

У зв`язку з виконанням обов`язків військової служби на посаді начальника відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 та перебуванням у службовому приміщенні № НОМЕР_3 будівлі № НОМЕР_4 військового містечка № НОМЕР_5 відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 був обізнаний про наявність у її приміщеннях різного військового майна, у тому числі автоматизованого робочого місця (далі АРМ) інв.№112576 що складається із монітору 24 TFT-LCD-ACER ET24Ybi FHD(UM.QE1EE.001), оптичної миші, та системного блоку з маркуванням NMFYGQG72JT6HJ8 9KHJM 7MH24 8391, інв. № 112576.

Будучи обізнаним про наявність можливості вільного доступу до службового приміщення № 12 будівлі № НОМЕР_4 військового містечка № НОМЕР_5 відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 де перебувало АРМ інв.№112576 та знаходилось на балансі військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 , маючи за мету особисте незаконне збагачення, у капітана 2 рангу ОСОБА_4 виник злочинний умисел на викрадення іншого військового майна для подальшої реалізації.

Так 13.04.2021 приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 із приміщення № НОМЕР_3 будівлі № НОМЕР_4 військового містечка № НОМЕР_5 відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, всупереч інтересам військової служби, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини НОМЕР_1 , маючи у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби вільний доступ до військового майна, закріпленого за відділом напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 , поза волею командування цієї частини викрав інше військове майно, а саме: монітор 24 TFT-LCD-ACER ET24Ybi FHD(UM.QE1EE.001) вартістю 3502 (три тисячі п`ятсот дві) гривні 20 (двадцять) копійок, після чого утримуючи зазначене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому, розпоряджаючись ним на власний розсуд, заклав вказане майно під заставу у відділення ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПТ «Ломбард «Гроші Тут» що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Рішельєвська, 78 .

У подальшому 16.04.2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, із приміщення № 12 будівлі № НОМЕР_4 військового містечка № НОМЕР_5 відділу напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, всупереч інтересам військової служби, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини НОМЕР_1 , маючи у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби вільний доступ до військового майна, закріпленого за відділом напрямків управління операцій штабу військової частини НОМЕР_1 , поза волею командування цієї частини викрав інше військове майно, а саме: системний блок з маркуванням NMFYGQG72JT6HJ8 9KHJM 7MH24 8391, інв. № 112576 вартістю 12449 (дванадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок, після чого утримуючи зазначене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому, розпоряджаючись ним на власний розсуд, заклав вказане майно під заставу у відділення ломбарду «Скарбниця» ПТ «Ломбард «Гроші Тут» що розташований за адресою: м.Одеса, вул. Рішельєвська, 78

Вказаними вище діями капітан 2 рангу ОСОБА_4 вчинив викрадення іншого військового майна - монітор 24 TFT-LCD-ACER ET24Ybi FHD(UM.QE1EE.001) вартістю 3502 (три тисячі п`ятсот дві) гривні 20 (двадцять) копійок та системний блок з маркуванням NMFYGQG72JT6HJ8 9KHJM 7MH24 8391, інв. № 112576 вартістю 12449 (дванадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок, чим спричинив матеріальних збитків державіна загальну суму 15951 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну ) гривню 90 (дев`яносто) копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у викраденні військовослужбовцем іншого військового майна, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

17 лютого 2022 року складено, погоджено та повідомлено ОСОБА_4 , про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України, тобто наданні викрадення військовослужбовцем військового майна.

Слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені п.1, п.3, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовуючи наступним:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 у межах досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_4 не має на території Одеської області постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи;

-п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_4 будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може прийняти заходи щодо незаконного впливу, як безпосередньо так і опосередковано на свідків, інших осіб, які встановлюються, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

-п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, у зв`язку з тим, що на даний час, свідки протиправних діянь підозрюваного ОСОБА_4 в суді ще не допитані, а жодний доказ, відповідно до ст. 23 КПК України, не має для суду наперед встановленої сили і суд має досліджувати всі докази безпосередньо під час судового розгляду в залі суду, що дає змогу йому впливати на свідків у даному кримінальному провадженні безпосередньо чи з використанням своїх зв`язків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, зазначивши, що підозрюваний раніше не судимий, є учасником бойових дій, має нагороди від Президента України за участь у бойових діях, в інкримінованому кримінальному правопорушенні вину визнає повністю, надав правдиві свідчення, позитивно характеризується, не має наміру ухилятись від явки до органів досудового розслідування, тому вважає, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні. Просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.
Підозрюваний підтримав думку свого захисника.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовуютьдоводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 17 лютого 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання.

Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.410 КК України, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, кваліфікуючі ознаки інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Однак, враховуючи особу підозрюваного, те, що підозрюваний раніше не судимий, є учасником бойових дій, має нагороди від Президента України за участь у бойових діях, в інкримінованому кримінальному правопорушенні вину визнає повністю, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, слідчий суддя приходить до переконання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобіганню ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваного, наявності ризику у вигляді можливого переховування, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту та покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який на переконання слідчого судді здатен запобігти ризику можливого переховування від суду.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000016 від 29.04.2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши залишати місце свого проживання в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 18.04.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками, у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1