Справа № 458/812/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000289 від 13.07.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпатське Турківського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,
встановив:
12 липня 2021 близько 22.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на сільській дорозі неподалік подвір`я свого житлового будинку в АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , діючи з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, підійшов до ОСОБА_4 , та не маючи умислу на заподіяння їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень, штовхнув двома руками в плечі потерпілої, внаслідок чого вона впала на землю з опорою на ліву кисть руки та отримала закритий перелом лівої променевої кістки в типовому (класичному) місці, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України необережне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав у повному обсязі. Пояснив, що 12.07.2021 близько 22.00 год був на пікніку. Йому зателефонував сусід та сказав, що між його сестрою та матір`ю виник конфлікт. Коли приїхав додому, то побачив сестру ОСОБА_4 , яка почала кричати, висловлювалась нецензурними словами. Коли до них підійшла його матір, то він побачив, що вона впала. Він подумав, що можливо її вдарила ОСОБА_4 , а тому відштовхнув її руками в плечі, від чого вона впала на землю, почала кричати, що зламала руку. Після цього вони розійшлись. Пояснив, що не усвідомлював, що сестра ОСОБА_4 від його поштовху може впасти на землю та зламати руку, не хотів, щоб вона отримала тілесні ушкодження. Не заперечив відшкодувати потерпілій завдану шкоду на лікування, однак вона просить занадто велику суму. На даний час розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, жалкує про вчинене та засуджує такі свої протиправні дії. Готовий понести покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її братом по лінії матері. Він з матір`ю проживає по сусідству з нею. Між нею та матір`ю, ОСОБА_6 , давно існують неприязні відносини та часто виникають конфлікти, а обвинувачений ОСОБА_5 часто стає на захист матері при таких конфліктах. 12.07.2021 близько 22 год. 00 хв. вона розмовляла з кумою по телефону, якій розказувала, що її дитина є інвалідом і в цьому винувата її мати. Її матір почула цю розмову і підійшла до неї, потім підійшов обвинувчений. Вона повторила матері свої звинувачення, вони сварились. Під час конфлікту обвинувачений штовхнув її в плечі, від чого вона при падінні на землю впала на ліву руку, відчула сильний біль. Їй ніхто не хотів допомогти, а тому вона сама викликала швидку медичну допомогу. Їй наклали гіпс, в якому проходила 6 тижнів. З позовом про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди звертатиметься до суду після набрання вироком законної сили в порядку цивільного судочинства. Щодо міри покарання, то вважає, що обвинувачений повинен понести покарання, яке призначить суд, щоб в подальшому не вчиняти подібного.
Суд з`ясував, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, не оспорював і правильно розуміє зміст цих обставин. Прокурор та потерпіла, в свою чергу, також не оспорювали фактичні обставини, при яких вчинено злочин. Сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
Відтак, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення злочину, які ніким не оспорюються.
Здійснивши допит у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України - необережне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження доведена повністю.
Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, передбачений ст. 128 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1, 2 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття, яке в свою чергу знайшло прояв у тому, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене і засуджує такі свої дії, готовий понести призначене судом покарання, а також активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України суд не встановив.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно непрацевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.
Суд враховує інформацію щодо обвинуваченого, викладену в досудовій доповіді, згідно з якою уповноваженим представником органу пробації встановлено низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим, середній ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, те, що виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі не становить небезпеку для суспільства у тому числі окремих осіб.
З урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ст. 128 КК України у виді громадських робіт, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільного позову не було заявлено.
Речових доказів та процесуальних витрат не має.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.
Керуючись ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 26.10.2021.

Суддя ОСОБА_1