В И Р О К
іменем України
31 січня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

учасника судового розгляду потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000203 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Харківського районного суду Харківської області від 24.12.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На початку листопада 2021 року, близько 12 год 00 хв ОСОБА_4 попросив банківську картку своєї матері ОСОБА_5 для того, щоб зняти грошові кошти, які для нього перерахували на номер банківської картки матері. В ході бесіди з матір`ю ОСОБА_4 , маючи на меті корисливий мотив, завідомо знаючи про наявність грошових коштів матері на її банківській картці, в ході розмови переконав ОСОБА_5 в тому, щоб вона повідомила код доступу до її банківської картки, на що мати погодилася. Для підтвердження впевненості потерпілої, що він бере її банківську карту лише для того, щоб зняти свої грошові кошти, ОСОБА_4 надав потерпілій виписку з банку про те, що він дійсно спочатку зняв тільки свої гроші.
У подальшому, протягом листопада 2021 року, ОСОБА_4 , маючи на меті умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою вдруге взяв банківську карту своєї матері з якої зняв всі грошові кошти, що належали його матері.
ОСОБА_4 грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 3762 гривень.
Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальне правопорушення вчинене ним при вищевикладених обставинах.

Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення, що ОСОБА_4 на початку листопада 2021 року, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 3762 грн. Правова кваліфікація вказаного діяння ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), за якою суд визнає ОСОБА_4 винуватим.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не визнається його щире каяття, так як щирим каяттям є певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові ВПВС № 629/847/15 від 27.11.2019.

Відтак, під час призначення ОСОБА_4 покарання, щире каяття, у розумінні пункту першого частини першої статті 66 КК України, врахуванню не підлягає.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, досліджуючи дані про особу винного, враховує, що він раніше судимий, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді громадськиї робіт.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку вручити негайно обвинуваченому, прокурору, інши учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя: