Справа №642/18/22
Провадження №1-кс/642/99/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим ,-
встановив:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, в порядку ст.303 КПК України, в якій просив скасувати невмотивовану, незаконну, необґрунтовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим від 17.12.2021 року, винесену слідчим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000594 від 18.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
В обґрунтування скарги заявник вказав, що на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28.10.2021 до ЄРДР були внесені відомості за його заявою про вчинення прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. 17.12.2021 він був допитаний в якості свідка, однак йому не надано було пам*ятку про права та обов*язки потерпілого, а 20.12.2021 слідчий ОСОБА_4 вручила йому копію постанови про відмову у визнанні потерпілим від 17.12.2021, чим порушила його конституційні права.
Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.
Слідчий, прокурор до суду не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали скарги, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити з наступних підстав.
Пунктом 5 ч. 1ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст.55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
В узагальненні Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
Судом встановлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження № 0000594 від 18.11.2021 за ч.1 ст.366 КК України.
17.12.2021 року постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000594 від 18.11.2021 за ч.1 ст.366 КК України, відмовлено у визнані потерпілим ОСОБА_3 .
Згідно постанови слідчого, ОСОБА_3 не зазначено яка матеріальна або моральна шкода спричинена діями прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , в чому вона полягала та розмір такої шкоди, якими об*єктивними даними доводиться її інсувння., тому на даний час у органу досудового розслідування відсутні будь-які фактичні дані про вчинення прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 дій, службового підроблення, заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди.
Так, виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України, постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постанова слідчого в кожному випадку має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно ст.94КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.
Отже, винесена слідчим постанова невмотивована та в ній не наведено обґрунтування висновків, тому заявлені по скарзі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.
Згідно постанови Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями» зазначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні є обов`язком слідчого судді та про те, що відповідно до ч. 2 ст.307КПК слідчий суддя за результатами розгляду скарги може постановити ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого, прокурора; 2) зобов`язання вчинити певну дію; 3) зобов`язання припинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.
Доводи скаржника в ході розгляду справи спростовані не були, а тому слід скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 17.12.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Частиною 3 ст.307КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.220,303-307,309,372,ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 17.12.2021 року в кримінальному провадженні № 0000594 від 18.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1