Справа № 522/8736/19
Провадження 1-кп/522/930/22
УХВАЛА
в порядку ст. 331 КПК України
02 березня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Арциз, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимий,
- у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_4 ,
захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Під час судового засідання, суд ставить на розгляд сторін питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки існують підстави вважати, що обвинувачений може порушити покладені на нього процесуальні обов`язки.
Захисник заперечував проти продовження строку тримання під вартою.
Враховуючи військову агресією Збройних Сил Російської Федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, конвойний підрозділ припинив свою роботу на не доставив обвинуваченого до приміщення суду. Провести судове засідання в режимі відеоконференції не має можливості з технічних причин.

Тому суд, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПКУ, розглядає дане питання, передбачене ч.3 ст. 331 КПКУ, за такої явки сторін. Після відновлення умов життєдіяльності, за першої можливості, суд перегляне питання щодо продовження строків тримання обвинуваченого під вартою за участю обвинуваченого.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено під час судового засідання, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі до десяти років.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
На даний час існує ризик, що ОСОБА_3 підозрюючись у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім цього, суд вказує, що даний ризик підтверджується також тією обставиною, що обвинувачений в порушення вимог чинного законодавства, при зміні місця проживання не зареєстрував своє місце проживання, як того вимагає п. 4 Правил реєстрації місця проживання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій суд також враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд також бере до уваги вагомість доказів, тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі визнання його винним, наявність кількох повідомлень про підозру у вчиненні злочинів, які посягають на різні суспільні відносини, відсутність стійких соціальних зв`язків у вигляді постійного зареєстрованого місця проживання, місця роботи.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
Керуючись ст. ст. 331, 372, 132, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30.04.2022 року.
Копію ухвали направити начальнику ДУ "Одеський слідчий ізолятор» - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: