Справа № 331/1473/21
Провадження № 1-кп/331/340/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжя клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів очевидно недопустимими у порядку ч. 2 ст. 89 КПК України, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 22.07.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 звернувся до суду із усним клопотанням про визнання доказів недопустимими. В обґрунтування клопотання зазначає, що прокурором суду була надана ухвала від 25.11.2020 року Апеляційного суду про надання дозволу на встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, а саме мобільного телефону з номером зв`язку (останні цифри 249), який використовувався ОСОБА_4 , також було надане клопотання на проведення слідчо-розшукових дій, а саме встановлення місцезнаходження мобільного телефону. Разом із ухвалою прокурором додано протокол про зняття інформації з мереж до вказаного клопотання і ухвали, результати зняття інформації з телекомунікаційних мереж вказані в протоколі зазначені інші аніж в ухвалі та клопотанні, та це є іншим заходом НСРД. В ухвалу Апеляційного суду вказано, що технічний засіб не ОСОБА_4 , а особи, яка начебто збуває ОСОБА_4 наркотичні засоби. В протоколі не вказано жодної інформації, яка міститься на CD-R диску, не вказано в протоколі і повноважень тієї особи, яка складала цей протокол, а саме оперуповноваженого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 40 КПК України. Додаток до протоколу був складений старшим слідчим ОСОБА_7 , а сам додаток у вигляді диску не має ідентифікаційних ознак об`єкту. У зв`язку із вищевикладеним, адвокат просив визнати докази недопустимими та не досліджувати їх.
Обвинувачена підтримала доводи захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що наявна ухвала суду, розсекречені дані. На складання самого протоколу не потрібно жодного доручення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала (ст.350 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з вимогами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:1) здійсненняпроцесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання (ч.ч.2, 3 ст.87 КПК України).

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані (ч.4 ст.87 КПК України).

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ст.89 КПК України).
Статтею 94КПК України передбачено, що суд, зокрема, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Подаючи суду клопотання про очевидну недопустимість учасник судового провадження (у даному випадку захисник) не може керуватись тільки підставами недопустимості, встановленими ст. 87 КПК України, а має довести наявність критерію очевидності. Тобто особа, яка звертається із клопотанням, повинна вказати на обставини та очевидні недоліки та порушення КПК України при збиранні доказу, що беззаперечно свідчить про недопустимість такого доказу, без проведення його аналізу у взаємозв`язку із іншими доказами.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Фактично, подане захисником клопотання вимагає від суду проведення аналізу сукупності доказів у кримінальному провадженні (такі дії проводяться судом у нарадчій кімнаті при винесенні рішення по суті), а тому не містить доказів очевидної недопустимості доказів, про які зазначено у клопотанні. З огляду на викладене, питання щодо допустимості вказаних доказів, в силу вимог ч.1 ст.89 КПК України, буде вирішено у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, із наданням оцінки цим доказам у сукупності з усіма доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 84, 89, 94,369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими письмових доказів у порядку ч. 2 ст. 89 КПК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 05.08.2021 року об 08 годині 05 хв.
Суддя ОСОБА_1