Провадження № 1-кп/344/1039/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ПП « ОСОБА_8 », з середньою освітою, розлученого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, учасника бойових дій, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_3 , непрацюючого, з середньою освітою, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю - третя група, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, крім цього, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за наступних обставин.

13 липня 2021 року близько 00год. ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 перебували поруч із магазином «Сімейний продукт», що по АДРЕСА_4 , де спілкувались між собою. В цей час до вказаних осіб підійшли незнайомі їм раніше ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які запропонували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпити з ними алкогольні напої, на що останні погодились. Надалі ОСОБА_10 , випивши декілька раз, залишив ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та пішов по місцю свого проживання.

В подальшому, близько 00год. 30хв. під час розпивання алкогольних напоїв між потерпілим ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з іншої сторони виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи вседозволеність та явну неповагу до встановлених в суспільстві правил і норм поведінки, в присутності сторонніх осіб, використовуючи малозначний привід, безпричинно розпочав шарпати потерпілого за верхній одяг. В цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, а саме біля магазину «Сімейний продукт», підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та умисно штовхнув останнього своїми руками в ділянку грудної клітки. Надалі до хуліганських дій ОСОБА_6 вирішив приєднатись ОСОБА_5 , який діючи умисно, групою осіб, наніс один цілеспрямований удар правою ногою в ділянку живота потерпілого, в результаті чого останній впав на землю.

ОСОБА_6 , продовжуючи свої неправомірні дії, підійшов до потерпілого та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, в присутності сторонніх осіб, з особливою зухвалістю, умисно наніс один цілеспрямований удар кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілого, в результаті чого останній впав на землю.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я, та синця в ділянці живота справа, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 13 липня 2021 року близько 00год. 30хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поруч із магазином «Сімейний продукт», що по АДРЕСА_4 , під час вчинення хуліганських дій спільно з ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 побачив, як у потерпілого в результаті вчинення хуліганських дій та нанесення тілесних ушкоджень впав мобільний телефон, який він утримував у своїй руці. Побачивши вказаний телефон, який лежав поряд із потерпілим, у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та свідомо передбачаючи їх наслідки, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який в той час лежав на землі та не спостерігав за його діями, після чого таємно викрав мобільний телефон марки «Xiomi», серії «Redmi», модель «8», що знаходився поруч із потерпілим, вартістю 2720грн. В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, беззастережно та суду пояснив, що 13 липня 2021 року вночі близько 00год. з товаришем ОСОБА_11 під`їхали на автомобілі Субару до магазину «Сімейний продукт», що по вул. Гетьмана Мазепи, 38 в м. Івано-Франківськ, щоб випити кави. Біля магазину також перебував ОСОБА_9 , з яким раніше знайомі не були, та який запропонував випити спиртного і в ході розмови між ними раптово виник конфлікт. Він наніс ОСОБА_12 один удар ногою в область живота-грудей, останній впав і в нього випав мобільний телефон, який він підняв і поклав у кишеню. Він з ОСОБА_13 підняли ОСОБА_14 і конфлікт продовжився, тоді ОСОБА_15 наніс останньому один удар рукою в область обличчя, від якого потерпілий знов упав. Згодом вони розійшлися, а мобільний телефон він викинув в каналізаційний колодязь. До вчиненого ставиться критично, щиро кається, пояснив, що з потерпілим помирився, завдані збитки йому добровільно відшкодував повністю, просив суд суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, беззастережно та суду пояснив, що 13 липня 2021 року вночі близько 00год. з товаришем ОСОБА_16 під`їхали на автомобілі Субару до магазину «Сімейний продукт», що по вул. Гетьмана Мазепи, 38 в м. Івано-Франківськ, щоб випити кави. Біля мазанину також перебував ОСОБА_9 з ще одним чоловіком, з якими раніше знайомі не були. ОСОБА_17 пішов в магазин, а він залишився на вулиці. ОСОБА_9 запропонував випити спиртного, він погодився. Інший чоловік пішов. В ході розмови між ними раптово виник конфлікт, вони почали ображати один одного. З магазину вийшов ОСОБА_18 , конфлікт продовжився, під час якого ОСОБА_18 наніс ОСОБА_12 один удар ногою в область живота-грудей, останній впав. Він з ОСОБА_19 підняли ОСОБА_14 , конфлікт продовжився, тоді він наніс останньому один удар рукою в області обличчя, від якого потерпілий знов упав. Як ОСОБА_18 брав телефон у потерпілого, він не бачив. До вчиненого ставиться критично, щиро кається, пояснив, що з потерпілим помирився, завдані збитки йому добровільно відшкодував повністю, просив суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самими обвинуваченими. Суд обмежився допитом обвинувачених, дослідженням письмових доказів, які характеризують їх особи, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях повністю підтвердилась та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб; та за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтвердилась та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та кримінальним проступком; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він працює водієм в ПП « ОСОБА_8 »; є учасником бойових дій; має постійне зареєстроване місце проживання; розлучений; має на утриманні трьох малолітніх дітей; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; вперше притягується до кримінальної відповідальності - раніше не судимий, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, потерпілого, яка викладена в його письмовій заяві, обвинуваченого, який просив суворо не карати, та захисника, який погодився з думкою прокурора, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкцій ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. 70 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

В той же час з урахуванням викладених вище обставин суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши відповідні обов`язки.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не працює; має постійне зареєстроване місце проживання; розлучений; має на утриманні двох малолітніх дітей; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; є особою з інвалідністю - третя група; вперше притягується до кримінальної відповідальності - раніше не судимий, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, а його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, потерпілого, яка викладена в його письмовій заяві, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, та захисника, який погодився з думкою прокурора, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

В той же час з урахуванням викладених вище обставин суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинувачених порівну, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи щодо обвинувачених судом не обиралися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 257 (двісті п`ятдесят сім) гривень 43коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 257 (двісті п`ятдесят сім) гривень 43коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речовий доказ: диск з відеозаписами (постанова слідчого від 26.07.2021 року), - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя Роман ХОРОСТІЛЬ