Провадження № 1-кс/760/6746/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника володільця майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області, яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000067 від 28.01.2021р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 258-5 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000067 від 28.01.2021р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 258-5 КК України.

17.04.2021р., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2021р., слідчими слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області проведено обшук у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33, в ході якого було відшукано та вилучено речі, а саме: 11 жорстких дисків.

На думку представника володільця майна ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_4 , вилучене майно не входили до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про обшук, оскільки ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» немає ніякого відношення до даного кримінального провадження, тому, дане майно відноситься до тимчасово вилученого майна, яке, за відсутності клопотання про арешт майна, повинно бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено.
Разом з тим, вилучене у ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» майно повернуто не було, тому представник володільця майна ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до слідчого судді, в якій просив зобов`язати уповноваженого слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000067 від 28.01.2021р., повернути ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» майно, тимчасово вилучене 17.04.2021р. під час обшуку в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33.

12.10.2021р. від представника володільця майна ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» адвоката ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він підтримав доводи, викладені у скарзі та просив розглядати подану скаргу у його відсутності.
11.10.2021р. від слідчого СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 надійшли заперечення з приводу поданої скарги, в яких він просив розглядати дану скаргу у його відсутності та за результатами її розгляду прийняти рішення про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності представника володільця майна ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» адвоката ОСОБА_5 та слідчого слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 .

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Як встановлено в ході судового розгляду, слідчими слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000067 від 28.01.2021р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 258-5 КК України.

01.04.2021р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надано дозвіл на проведення обшуку нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, устаткування (приладів, аксесуарів для ігор, комп`ютерів, гральних автоматів та іншого) для організації та ведення грального бізнесу, магнітних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, мобільних терміналів зв`язку (мобільних телефонів) та сім-карток, планшетних комп`ютерів, флеш-накопичувачів, на яких зберігається або може зберігатися інформація із відомостями щодо вчинення розслідуваних злочинів, що неможливо встановити без проведення комп`ютерно-технічної експертизи, пластикових карток (як засіб зберігання безготівкових коштів та оплати послуг грального бізнесу), чорнових записів, документів та інших електронних пристроїв, на яких може міститися інформація щодо вчинених злочинів, грошових коштів, отриманих від діяльності грального бізнесу.

17.04.2021р., на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2021р., слідчими слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області проведено обшук у нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було відшукано та вилучено речі, а саме: 11 жорстких дисків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено в ході судового розгляду скарги, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.04.2021р. було надано дозвіл на відшукання та вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, лише в тому випадку, якщо на ній міститься інформація із відомостями щодо вчинення розслідуваних злочинів в електронному вигляді та інформація, що має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також грошових коштів, які отримані лише від діяльності грального бізнесу.

17.04.2021р. під час проведення обшуку в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим було прийнято рішення про вилучення виявленої комп`ютерної техніки, мобільних терміналів зв`язку, жорстких дисків та флеш накопичувачів без здійснення попереднього огляду за участю спеціаліста на предмет наявності на них інформації із відомостями щодо вчинення розслідуваних злочинів, незважаючи на те, що доступ до них не був обмежений володільцем майна.

Доказів того, що на вказаній комп`ютерній техніки, мобільних терміналах зв`язку, жорстких дисках та флеш накопичувачах містилася інформація, яка має значення речових доказів слідчим надано не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Аналізуючи вказані вимоги законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене в ході проведення обшуку в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , майно не може відноситися до тих речей та документів, дозвіл на відшукання яких був прямо наданий в ухвалі слідчого судді від 01.04.2021р. про обшук, а також, що вони містять дані, які можуть бути використанні як доказ в даному кримінальному провадженні, тому вказане майно відноситься до тимчасово вилученого майна.

Таким чином, можливість законного утримання тимчасово вилученого майна органом досудового розслідування можливе лише в разі накладення на нього арешту, з метою забезпечення збереження речових доказів. В даному випадку, слідчий чи прокурор повинні звернутися з таким клопотання про арешт, в передбачений КПК України строк.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду скарги, після вилучення, 17.04.2021р., в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33, майна, органом досудового розслідування, відповідно до вимог ст.ст. 100, 170-174 КПК України не було накладено на нього арешт, з метою забезпечення його збереження як речового доказу в даному кримінальному провадженні, що, на думку слідчого судді, суперечить вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя неодноразово звертав увагу на: структуру статті 1 Першого протоколу, а саме «три норми»: Ця стаття містить три окремі норми. Перша норма, яка має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам вона міститься в другому реченні частини першої. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети; ця норма міститься в частині другій.

Перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, Суд повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм. Рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) від 23 вересня 1982 р., заяви №№ 7151/75; 7152/75, серія А, № 52.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що вилучене 17.04.2021р. під час проведення обшуку майно є тимчасово вилученим майном, оскільки арешт на вказані речі, відповідно до вимог КПК України накладений не був, тому органом досудового розслідування безпідставно утримується вилучене майно. Вказані дії органу досудового розслідування, на думку слідчого судді, не відповідають принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та призвели до обмеження права власності ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» на безперешкодне користування своїм майном.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати уповноваженого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000067 від 28.01.2021р., повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК», майно, тимчасово вилучене 17.04.2021р. під час обшуку в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33, а саме: 11 жорстких дисків.

Керуючись ст.ст. 167, 169, 173, 236, 303-307, 309, 369-372, 533, 534 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника володільця майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області, яка виразилася у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000067 від 28.01.2021р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 258-5 КК України задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України в м. Києві та Київській області, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000067 від 28.01.2021р., повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСТРА ЛІНК», майно, тимчасово вилучене 17.04.2021р. під час обшуку в нежитловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 33, а саме:

- 11 жорстких дисків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1