У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2022 Справа №607/1938/22

провадження № 1-кс/607/667/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження № 0000048 від 11 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна,
встановила:

03 лютого 2022 року до слідчого судді надійшло вказане клопотання.
У ньому прокурор просить накласти арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «V-KLASSE», чорного кольору, 2016 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та дозволити його зберігати на території спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, що в м. Тернопіль, вул. Бережанська, 44Б, Тернопільського району Тернопільської області.

Клопотання мотивоване тим, що даний транспортний засіб є предметом вчинення «сумнівної цивільної-правової» угоди шахрайським способом без фактичної згоди його власника та таким, що набутий кримінально протиправним шляхом, тому визнаний речовим доказом у зазначеному провадженні. З огляду на це та з метою запобігання можливості приховування або відчуження зазначеного майна, яким на даний час володіє ОСОБА_4 , існує необхідність у накладенні заборони на користування, володіння та розпорядження ним. Також прокурор зазначає, що арешт потрібний для того, аби забезпечити можливість у подальшому відшкодувати завдану шкоду кримінальним правопорушенням.

В судовому засіданні прокурор вказані вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Додав, що вказаний автомобіль є предметом вчинення кримінального правопорушення, а необхідність у накладенні арешту на нього пов`язана із проведенням товарознавчої експертизи.
Розгляд даного клопотання відбувався без повідомлення власника вказаного автомобіля, тобто ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. На цьому наголошує прокурор у клопотанні та з цим твердженням погоджується слідчий суддя.

Заслухавши пояснення, вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя вважає, що воно підлягає до задоволення частково з огляду на таке:
згідно матеріалів клопотання, 11 січня 2022 року ОСОБА_5 звернулась до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області із заявою у якій просила притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_6 , який підробив договір купівлі-продажу автомобіля, власником якого являється вона.

У цей же день, за вказаною заявою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань /далі ЄРДР/ № 0000048 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 358 КК України.

13 січня 2022 року ОСОБА_5 подала до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ще одну заяву про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 192, 364 КК України. У ній просить притягнути до кримінальної відповідальності осіб, діями яких їй заподіяно шкоду в сумі, яка еквівалента 40 тис. дол. США. Це трапилось в наслідок перереєстрації транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZV-KLASSE», н.з. НОМЕР_3 , з неї на ОСОБА_4 . Стверджує, що даний автомобіль забрав її чоловік ОСОБА_6 , із яким вони проживають окремо. Жодних правочинів щодо відчуження цього автомобіля вона не вчиняла і наміру його продавати не мала.
Інформації про те, що за вказаною заявою були внесені відомості до ЄРДР прокурором не надано.

01 лютого 2022 року прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 змінив кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000048 від 11 січня 2022 року з ч. 1 ст. 358 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України.

Ще до цього, тобто 20 січня 2022 року він, розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000048 від 11 січня 2022 року за ч. 1 ст. 358 КК України, визнав речовим доказом автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «V-KLASSE», чорного кольору, 2016 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та вирішив зберігати його на території спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що в м. Тернополі, по вул. Бережанська, 44Б, Тернопільського району Тернопільської області.
Вказуючи на ознаки, які свідчать про те, що зазначене майно є речовим доказом у провадженні, прокурор зазначив наступне: автомобіль є предметом «сумнівної цивільно-правової угоди без фактичної згоди його власника та таким, що набутий кримінально протиправним шляхом».
Клопочучи про накладення арешту за вказаний автомобіль у даній справі, прокурор посилається на дві правові підстави, а саме:
-п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України;
-п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Щодо п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України слід зазначити наступне:
згідно цього пункту КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення /цивільний позов/, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З комплексного аналізу ч.ч. 1, 6 та п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, можливе за умови подання цивільного позову, у якому зафіксовано, як розмір останньої, так і намір уповноважених осіб на її стягнення із заподіювача.
Як підтверджується відсутністю у матеріалах клопотання копії відповідного документа, цивільний позов у даному кримінальному провадженні ніким не поданий, а тому накладення арешту на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України неможливе.
Щодо п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України:
частиною 1 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Втручання у таке право особи повинно бути виправданим, збалансованим, переслідувати легітимну мету та відбуватись у спосіб та в порядку, визначених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зважаючи на те, що матеріалами клопотання доведено існування на даний час достатніх підстав вважати, що майно, арешт на яке просить накласти прокурор, містить ознаки об`єкту кримінально протиправних дій, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України; з метою його збереження як речового доказу, який необхідний для проведення експертиз та інших слідчих дій, від можливого відчуження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення, шляхом позбавлення його власника права розпоряджатись та відчужувати зазначене майно.
Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора в частині обмеження прав власника вказаного автомобіля на користування ним, слід зазначити наступне:
відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні /якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу/; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Врахувавши усі вказані вище обставини, слідчий суддя вважає, що обмеження власника зазначеного автомобіля у праві користуватись ним порушуватиме принцип розумності на співрозмірності такого заходу завданням кримінального провадження.

Такий висновок випливає, в тому числі і з обставин кримінального провадження, які на даний момент ще не встановлені в повній мірі та у своїй левовій частині відображають лише позицію потерпілої.

При цьому така позиція містить певні суперечності. Зокрема у своїх показаннях як потерпілої від 20 січня 2022 року ОСОБА_5 зазначає, що автомобіль «MERCEDES-BENZ», моделі «V-KLASSE», чорного кольору, був придбаний у липні 2021 року за спільним рішенням із чоловіком ОСОБА_7 та був зареєстрований за нею. З жовтня 2021 року вони почали вести бесіди щодо розлучення, а 18 січня 2022 року з її ініціативи була подана заява про розірвання шлюбу.

Тобто, з пояснень потерпілої випливає, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя /ст. 60 Сімейного кодексу України/ та не належить особисто їй, навіть якщо його державна реєстрація була проведена за нею.

Усі ці обставини підлягають встановлення в результаті досудового розслідування, а частина із них може навіть лежати у цивільно-правовій площині.

Таким чином, прокурором не доведено необхідності в обмеженні права власника зазначеного автомобіля користуватись ним, зокрема того, що використання зазначеного транспортного засобу може зашкодити ефективному досудовому розслідуванню.
З наведеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановила:
клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт, шляхом позбавлення права відчуження, на:
-автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «V-KLASSE», чорного кольору, 2016 року випуску, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
У задоволенні решти вимог, відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Копію ухвали вручити, або надіслати у випадку відсутності при проголошенні, прокурору Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 / АДРЕСА_1 /.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя ОСОБА_1