ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1598/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 619/470/21 (провадження 1-кс/619/870/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: скарги на бездіяльність
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого ВП№3 ХРУП №№ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2021 про закриття кримінального провадження №00001004, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого ВП№3 ХРУП №№ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2021 про закриття кримінального провадження №00001004.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 09 квітня 2021 року. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на невмотивоване закриття кримінального провадження, оскільки дізнавачем прийняте передчасне процесуальне рішення, мотивів якого не наведено. Зазначив, що ухвалами слідчих суддів були скасовані попередні постанови слідчих від 30.05.2018 та від 19.12.202 про закриття кримінального провадження № 0000316. З часу винесення вказаних ухвал, слідчим не було проведено жодної слідчої дії, крім того, що були додатково допитаний він, як потерпілий, ухвали не виконані, в постанові не зазначені всі встановлені під час проведення досудового розслідування обставини, в тому числі ті, на які посилався заявник, як на обґрунтування заяви про вчинене кримінальне правопорушення, не зазначено, які слідчі дій, крім допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було проведено під час досудового розслідування та не наведено достатніх мотивів на обґрунтування відсутності події злочину. Вважає, що слідчим не були застосовані всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а процесуальним керівником та керівником органу досудового розслідування в повній мірі не використані їх повноваження, у зв`язку з чим, просить скасувати ухвалу слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 09 квітня 2021 року.

ОСОБА_6 в судове засідання не явився, просив в апеляційній скарзі розглядати справу за його відсутності.

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, надав заперечення. В запереченні прокурор просив розглядати апеляційну скаргу без участі прокурора та одночасно повідомив, що в провадженні відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0001004 від 01.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Як зазначено прокурором, за результатами досудового розслідування, постановою слідчого у кримінальному провадження від 30.11.2020 кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яка скасована ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28.01.2021, із зазначенням про проведення допиту ОСОБА_12 .

На виконання вказаної ухвали слідчим 06.04.2021 допитано в якості свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що протягом останніх 4 років у неї з ОСОБА_6 тривають судові спори щодо виховання їх сина ОСОБА_13 . Приблизно у 2018 році ОСОБА_12 написала ОСОБА_6 листа, в якому просила останнього: «замість того, що б скаржитись на неї в різні органи та установи, краще б почав виконувати свої обов`язки батька і хоча б частково забезпечив свого сина майном необхідним для його нормального фізичного та інтелектуального розвитку». Також, ОСОБА_12 наголосила, що ОСОБА_6 ніхто ніколи не обмежував у побаченнях та спілкуванні з його сином, жодних погроз або умов останньому не висувалось, він регулярно бачиться та спілкується зі своїм сином.

Як вказав прокурор, за результатами досудового розслідування, постановою слідчого у кримінальному провадження від 07.04.2021 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Підставами прийняття такого рішення стало те, що відповідно до ст. 189 КК України, вимагання полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмежити права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодити чи знищити їхнє майно або майно, шо перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголосити відомості, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

При цьому, прокурор зазначив, що слідчим було враховано роз`яснення Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №10, згідно якої погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Така погроза завжди містить у собі вимогу майнового характеру щодо передачі майна в майбутньому, а також ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 цього кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Також враховано ст. 27 Конвенції про права дитини, прийняту 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР № 789- XII від 27.02.91), відповідно якої, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Недійсність шлюбу не впливає на обсяг взаємних прав й обов`язків батьків і дитини, шо народилася у цьому шлюбі. Обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків.

Як зазначено прокурором, виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства і матеріалів наданих заявником до органу досудового розслідування, встановлена відсутність такого елементу складу злочину як об`єктивна сторона, а саме відсутня незаконна вимога передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру та погроза зазначена в диспозиції ст. 189 КК України, у зв`язку з чим, прокурор вважає апеляційну скаргу ОСОБА_6 необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню і просить залишити без змін ухвалу слідчого судді від 03.08.2021 на відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження за №0001004 від 01.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового та кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, 27.07.2021 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого ВП№3 ХРУП №№ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2021 про закриття кримінального провадження №00001004, в якій просив її скасувати, посилаючись на неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження. В обґрунтування скарги зазначав, що слідчим не було проведено жодної слідчої дії, оскільки на думку скаржника, погроза вже була реалізована, але слідчий не встановив цей факт, оскільки не проводив слідчі дії.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого ВП№3 ХРУП №№ ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 07.04.2021 про закриття кримінального провадження №00001004, слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що постанова слідчого від 07.04.2021 про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України щодо повноти, обґрунтованості та мотивування процесуального рішення. При цьому зазначив, що об`єктивна сторона вимагання виражається у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно, або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці. А тому, діяння може виявлятися лише в активній поведінці в незаконній вимозі: а) чужого майна; б) права на чуже майно в) вчинення будь-яких дій майнового характеру, на які винний не має права. При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є спосіб вимагання це погроза заподіяння шкоди потерпілому або його близьким родичам, зміст якої може бути різним. Вимога як ознака вимагання означає викладену в рішучій формі пропозицію винного до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру. Смисл погрози в вимаганні полягає у залякуванні особи, до якої пред`явлена вимога, з метою забезпечити вигідну для винного поведінку. Погроза при вимаганні повинна бути дійсною та реальною. При визначенні дійсності та реальності погрози необхідно виходити з суб`єктивного ставлення до неї винного і суб`єктивного сприйняття її потерпілим.

Враховуючи, що для наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 189 КК України обов`язковим є наявність одночасно двох умов: пред`явлення майнової вимоги та погроза заподіяння шкоди у випадку її не виконання, слідчий суддя, дослідивши лист ОСОБА_12 від 16.05.2018 та протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 06.04.2021, дійшов висновку, що вони не містять ані майнової вимоги, ані погроз заподіяння шкоди у разі її не виконання.

З таким висновком ухвали слідчого судді погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 189 КК України, виражається у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно, або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

Вказане діяння може виявлятися лише в активній поведінці в незаконній вимозі: а) чужого майна; б) права на чуже майно в) вчинення будь-яких дій майнового характеру, на які винний не має права. При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є спосіб вимагання це погроза заподіяння шкоди потерпілому або його близьким родичам, зміст якої може бути різним. Вимога як ознака вимагання означає викладену в рішучій формі пропозицію винного до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру. Смисл погрози в вимаганні полягає у залякуванні особи, до якої пред`явлена вимога, з метою забезпечити вигідну для винного поведінку. Погроза при вимаганні повинна бути дійсною та реальною. При визначенні дійсності та реальності погрози необхідно виходити з суб`єктивного ставлення до неї винного і суб`єктивного сприйняття її потерпілим.
Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.

Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження №00001004, відомості про яке були внесені 01.10.2020, в провадженні СВ ВП №3 ХРУП №3 ТУ НП в Харківській області перебували матеріали досудового розслідування, внесені на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду від 25.09.2020, якою було зобов`язано слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 від 17.09.2020.

Згідно заяви ОСОБА_6 (а.с.9 кримінального провадження) заявник просив внести відомості до ЄРДР про можливе вчинення кримінального злочину за ст. 189 КК України з боку матері ОСОБА_12 та розпочати досудове слідство, посилаючись на те, що з березня 2017 року громадянка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 самовільно змінила місце мешкання спільного сина - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом ОСОБА_12 надіслала ОСОБА_6 листа, де вимагає від останнього матеріальних цінностей, що на думку заявника містить склад злочину передбачений ст. 189 КК України.

Аналізуючи зміст копії листа ОСОБА_12 (а.с. 10-13 кримінального провадження), вбачається, що ОСОБА_12 , звернулась до ОСОБА_6 , як до батька своєї дитини, з вказаним листом, в якому зазначила про вік дитини та про його потреби, відповідно віку, для фізичного та психологічного розвитку дитини, які, на думку ОСОБА_12 . ОСОБА_6 , як батько їх спільної дитини може йому забезпечити для належного існування та розвитку їх спільного сина ОСОБА_13 .

При цьому, об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України, а саме вимагання, що полягає у незаконній вимозі передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеженні права, свободи або законні інтереси цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, шо перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, вказаний лист ОСОБА_12 не містить, враховуючи обов`язки батьків, щодо виховання та утримання їх дітей, які вони зобов`язані виконувати незалежно від місця проживання дитини, а разі окремого проживання батьків, за домовленістю мж ними.

Під час досудового слідства слідчим було допитано ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості свідка. Згідно її пояснень, протягом останніх 4 років погроз або умов ОСОБА_6 не висувалось, він регулярно бачиться та спілкується зі своїм сином (а.с.39-41 кримінального провадження).
Виходячи з аналізу вищевказаних норм законодавства і матеріалів наданих заявником до органу досудового розслідування, слідчий вважав, що в них не вбачається такого елементу складу злочину як об`єктивна сторона, а саме відсутня незаконна вимога передати чуже майно чи право на майно або вчинити будь-які дії майнового характеру та погроза зазначена в диспозиції ст. 189 КК України. А тому, дійшов висновку про відсутність в діянні ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, на підставі чого, керуючись ст. 110, п.2 ч. 1 ст.284 КПК України, 07 квітня 2021 закрив кримінальне провадження.
При розгляді скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчий суддя дійшов обґрунтованої думки, що висновки, встановлені в постанові про закриття кримінального провадження, відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна оцінка. Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не встановлено в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України.

Як обгрунтовано зазначено в ухвалі слідчим суддею, під час досудового розслідування було встановлено, що лист ОСОБА_12 від 16.05.2018 та протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 06.04.2021 не містять ані майнової вимоги, ані погроз заподіяння шкоди у разі її не виконання, як того вимагає об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 КК України.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю доводів ОСОБА_6 щодо передчасності процесуального рішення щодо закриття кримінального провадження №00001004.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова слідчого є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст. 284 КПК України та після дослідження усіх доказів та обставин справи, відмовивши ОСОБА_6 у задоволенні скарги.

При цьому слід зазначити, що оцінку відомостей, які містяться в протоколі допиту ОСОБА_12 та в її листі, а також інші обставини, слідчий здійснював, шляхом всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, дотримуючись норм закону, що містяться в ч.ч.1,2 ст. 94 КПК України («Оцінка доказів»). За таких обставин, посилання на те, що досудове розслідування по справі проведено не повно є необґрунтованим. Слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатніх та необхідних, на переконання слідчого для прийняття мотивованого рішення. Вказане свідчить лише про незгоду апелянта з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні доводи ОСОБА_6 про неповноту досудового розслідування, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вони ґрунтуються цілком на його суб`єктивних оціночних судженнях та незгоді з оцінкою доказів, проведеного слідчим та слідчим суддею.

А тому, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, у зв`язку з чим, підстави для її скасування за доводами апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 29 липня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді