31.01.2022 Справа № 756/1025/22

Справа № 756/1025/22
Провадження № 1-кс/756/305/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого СВ Оболонського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002642 від 26.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Стара Ушиця, Кам`янець Подільського району, Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, яка не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0002642 від 26.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

24.01.2022 року старший слідчий СВ Оболонського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою на строк 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

У клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що 26.11.2021 приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у торгівельному залі гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, 11 А, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у тому, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає і вона діє таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення взяла у руки зі стелажів магазину товар на загальну суму 2775 гривень 03 копійки, після чого разом із вказаним товаром, який вона утримувала при собі, вийшла за лінію кас гіпермаркету «Епіцентр», не розрахувавшись за даний товар, та направилась до виходу із нього.

Після чого, ОСОБА_4 вийшла з гіпермаркету «Епіцентр» та направилась в бік зупинки громадського транспорту, де її наздогнав працівник охорони гіпермаркету. Розуміючи, що її дії викриті працівником охорони, продовжила реалізовувати свій злочинний умисел, направлений вже на відкрите викрадення чужого майна. Знаходячись біля працівника охорони магазину, ОСОБА_4 , разом із вказаним товаром у руках, почала тікати та намагалася зникнути з місця вчинення злочину, але була затримана працівником охорони магазину. Таким чином, ОСОБА_4 не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 могла спричинити ТОВ«ЕПІЦЕНТР - К», , майнову шкоду на загальну суму 2775 гривень 03 копійки (без урахування ПДВ).

26.11.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2021 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання в період часу з 19:00 год. по 07:00 год. на строк до 25.01.2022 року включно, з покладенням на останню обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останній відомі адреси проживання останніх; підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи що остання не працює, не має офіційного джерела доходу. Крім того, незважаючи на покладення ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва на підозрювану обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, вона на виклики слідчих не з`являється, що свідчить про невиконання останньою процесуальних обов`язків.

Тому, на думку слідчого, тільки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 зможе запобігти вищевказаним ризикам, а також забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала частково, просила змінити запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_4 з підстав, викладених у клопотанні. Крім того, зазначила, що підозрювана змінила місце проживання, не повідомивши про це ані слідчого, ані прокурора. Проте, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити в межах строку досудового розслідування.

Підозрювана у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що про зміну місця свого мешкання неодноразово повідомляла слідчим, які здійснюють досудове розслідування, прізвища яких вона не пам`ятає. Про необхідність з`являтися до слідчого у конкретні дати вона не знала, у телефонному режимі їй повідомили, що з`являтися не треба.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002642 від 26.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.
26.11.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2021 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 25.01.2022 року включно з забороною в період часу з 19:00 год. по 07:00 год. залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Крім того, на підозрювану покладено наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчих СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження та до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації та/або фактичного проживання, а також місця роботи; 3) здати на зберігання до органу досудового розслідування паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 2 ст. 200 КПК України у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Вирішуючи питання про зміну раніше обраного запобіжного заходу, слідчий суддя щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується наступними матеріалами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.11.2021; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.11.2021; протоколом обшуку затриманої особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.11.2021; протоколами допиту свідків від 26.11.2021; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків від 26.11.2021; протоколом огляду предмету від 26.11.2021; протоколом допиту підозрюваної від 26.11.2021.

Таким чином, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаних кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

У клопотанні слідчий зазначає про наявність таких ризиків, як: можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; можливість незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 28.11.2021ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва до підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 19:00 год. по 07:00 год. та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, усі вказані ризики були враховані слідчим суддею під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, жодних нових ризиків стороною обвинувачення не наведено.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ЄСПЛ у Рішенні Калашников проти Росії вказав, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того,переконливо доведена на явність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи. Тобто, констатовано презумпцію залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення статей Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комарова проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Положеннями статей 21, 24, 43 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

На обґрунтування зазначеного клопотання слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні були наведені ті обставини, що підозрювана не виконує обов`язки, покладені на неї ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: ОСОБА_4 не з`являється на виклики слідчих; підозрювана змінила місце проживання, не повідомивши про це слідчого, прокурора.

Оцінюючи вказані обставини слідчий суддя приходить до наступного.

Так, з матеріалів, долучених слідчим в обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу, вбачається, що ОСОБА_4 була ознайомлена з покладеними на неї обов`язками 22.12.2021. Разом з тим, слідчим не надано доказів виклику підозрюваної для проведення слідчих дій, тощо у кримінальному провадженні №0002642 від 26.11.2021, в рамках якого подано вказане клопотання, а також фіксації неявки останньої до слідчого. При цьому, корінці повісток, наявних у матеріалах клопотання, не приймаються слідчим суддею як належний доказ на доведення обставин неявки підозрюваної на виклики слідчого, оскільки з них вбачається, що вони оформлені в рамках іншого кримінального провадження, тобто зміст вказаних повісток не відповідає вимогам ст. 137 КПК України. Доказів неявки підозрюваної на виклики до слідчого клопотання не містить.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду та враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Крім того, як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, у випадках коли констатував порушення статті 5 Конвенції щодо розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, протягом як досудового розслідування, так і судового розгляду, продовження строків тримання під вартою повинно ґрунтуватися на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під вартою на початковій стадії розслідування.

Тож, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує її особу, майновий стан, вік, беручи до уваги, що остання підозрюється у вчиненні замаху на нетяжкий злочин, раніше не судима, має постійне місце проживання у м. Києві, а також той факт, що в ході судового розгляду клопотання прокурором не було доведено наявність нових обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу та існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати, наявність яких є обов`язковою умовою для зміни підозрюваній ОСОБА_4 раніше застосованого запобіжного заходу.

Вказані обставини, на думку слідчого судді, свідчать про відсутність підстав вважати, що на даний час існують або з`явилися якісь нові ризики, які є підставою для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на тримання під вартою.

Крім того, прокурором не було додано до матеріалів клопотання доказів, які об`єктивно свідчать про те, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не були наведені обґрунтовані підстави для зміни підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу із домашнього арешту в певний період доби на тримання під вартою. Застосований же до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби цілком є достатнім для належного забезпечення завдань кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 196, 197, 200, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Оболонського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002642 від 26.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 31.01.2022 о 17 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1