Номер провадження: 11-кп/813/1072/22
Номер справи місцевого суду: 522/3415/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 в інтересах кожного окремо з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001096 від 27.08.2021 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянина України, неодруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , навідника штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, маючого військове звання «старший матрос», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Вікторівка Ширяївського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_2 , парашутиста-укладальника парашутів роти десантного забезпечення, маючого військове звання «матрос», без зареєстрованого місця проживання та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

встановив:

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Приморському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0001096 від 27.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст.186 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся з клопотанням про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, мотивуючи його тяжкістю можливого призначеного покарання та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному окремо, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 28.04.2022 року. з визначенням розміру застави у сумі 47860 грн.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на дані про особу кожного з обвинувачених, які обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину та існуючи ризики, передбачені ст.177 КПК, які були враховані при обранні/продовженні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, які не перестали існувати, оскільки ОСОБА_6 зареєстрований у м. Дніпро, а ОСОБА_7 не мають зареєстрованого місця проживання в м. Одесі, фактично проживають у казармі військових частин, що в подальшому може унеможливити їх явку за викликом до суду, а розуміючи розмір спричиненої її діями майнової шкоди та, відповідно можливе покарання у разі доведеності їх вини, можуть вжити спроб переховуватися від суду та впливати на учасників кримінального провадження. За наведених обставин суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки кожного з обвинувачених.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до кожного з обвинувачених запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Сторона захисту посилається на відсутність ризиків, які обумовлюють необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу, з огляду на те, що в умовах воєнного стану, кожен з обвинувачених, будучи військовозобов`язаними за контрактом та фактично проживаючими на території казарми військових частин, вочевидь можуть бути корисними для захисту цілісності кордонів України. Захисник також посилається на те, що судове засідання було проведено за відсутності обвинувачених та захисника, оскільки їх не було повідомлено про дату та час судового засідання, що є порушенням права на захист ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Апеляційний розгляд проведено без участі обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх захисника, а також без участі прокурора, які були повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися. Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.

За наведених обставин, відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі КПК), розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.422-1 КПК, апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
За змістом ч.3 ст. 314 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Під час підготовчого судового засідання сторона обвинувачення має право звернутись до суду першої інстанції з клопотанням про обрання/зміну запобіжного заходу, мотивуючи його при цьому та надавши суду докази, які унеможливлюють застосування до особи більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції не в повному обсязі дотримався положень ст.ст.177, 178, 183, 314 КПК.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 314 КПК, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Положення ст.ст.177, 314 КПК та наведені норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не були враховані судом першої інстанції.

Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не обґрунтоване.
Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції залишено поза увагою наступні обставини справи: обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше не судимі; є військово службовцями Збройних сил України та мають постійне місце проживання на території військових частин; мають позитивну характеристику з місця несення військової служби, частково відшкодували спричинену злочином шкоду, тривалий час часу утримуються під вартою.

Крім того, колегія суддів враховує, що рішення суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, які є військовослужбовцями Збройних сил України, було прийнято під час дії введеного на території держави воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022. Наведені обставини свідчать про те, що обраний запобіжний захід в таких умовах є вочевидь недоцільним, оскільки обвинувачені на даний час можуть бути корисними, зокрема нести військову службу для захисту країни.
Апеляційний суд вважає, що в умовах воєнного стану, посилання суду в обґрунтування доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише на тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину, не може вказувати на наявність ризику переховування останніх від суду, в тому числі і з урахуванням того, що останні на теперішній час повинні бути задіяні в обороні держави.
Що стосується доводів прокурора про існування ризику впливу обвинувачених на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, то вони є безпідставними, оскільки прокурором не доведено, що з моменту обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення були зафіксовані такі факти. Крім того, апеляційний суд враховує надано стороною захисту суду завірені копію документів, які підтверджують часткове відшкодування обвинуваченими спричиненої злочином шкоди.
Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів прокурора про існування в такому ступені ризиків, які слугують підставою для обрання до обвинувачених найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки незважаючи на неможливість в повному обсязі виключати встановлені апеляційним судом існуючи ризики, вони, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинувачених, є мінімальними, а запобігти цим ризикам можливо шляхом обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі в умовах контролю за їх поведінкою з боку командування військового підрозділу, в якому обвинуваченні проходять службу.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування обвинувачених від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи кожного з обвинувачених, які являються військовослужбовцями Збройних сил України та в умовах воєнного стану зобов`язані нести службу, та недоведеністю прокурором, що обвинувачені в будь-який спосіб заважали кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим та вочевидь недоцільним.
Враховуючи дані про особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування обвинувачених, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти сторона обвинувачення та держава Україна в умовах воєнного стану, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем дислокації військової частини.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні злочину з їх обов`язком нести обов`язкову військову службу в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційні скарги сторони захисту підлягає задоволенню, оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із застосуванням до обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем дислокації військової частини, в якій обвинуваченні проходять службу, з покладенням на них обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах кожного окремо з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2022 року про обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001096 від 27.08.2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосувати у кримінальному провадженні №0001096 від 27.08.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за дислокацією ВЧ НОМЕР_1 (Одеська область) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за дислокацією ВЧ НОМЕР_2 (Одеська область).

Покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти та доставити під конвоєм за місцем застосування цілодобового домашнього арешту: ВЧ НОМЕР_1 (Одеська область) та ВЧ НОМЕР_2 (Одеська область) відповідно.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наслідки невиконання покладених на кожного з них обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомленими, не з`являться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомлять про причину своєї неявки, або якщо порушать інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно кожного з них може бути змінено на більш суворий.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у виді домашнього арешту та контроль за поведінкою обвинувачених покласти на командування ВЧ НОМЕР_1 (Одеська область) та ВЧ НОМЕР_2 (Одеська область).

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 15.03.2022 року та закінчується 15.05.2022 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання, прокурору - до відома, командирам ВЧ НОМЕР_1 (Одеська область) та ВЧ НОМЕР_2 (Одеська область) - для виконання в частині контролю за їх поведінкою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3