Справа № 129/3733/21
Провадження по справі № 1-кп/129/354/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2022 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000145 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, учасника бойових дій, несудимого, в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

установив:

26.11.2020 р. ОСОБА_4 призваний до лав Збройних Сил України на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 ; 10.03.2021 р. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду механіка-радіотелеграфіста відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи; 26.07.2021 р. о 08:00 год. солдат ОСОБА_4 з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 14.12.2021 року дня прибуття до військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду механіка-радіотелеграфіста відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи; 26.07.2021 р. о 08:00 год. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно незаконно без дозволу командирів військової частини НОМЕР_1 в умовах особливого періоду самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, проживав в АДРЕСА_1 до 14.12.2021 року дня прибуття до військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_4 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи, відсутність у нього судимості, наявність статусу учасника бойових дій; за таких обставин суд визнає, що виправити і запобігти скоєнню обвинуваченим нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю один рік він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає чинності через тридцять днів у разі, якщо апеляції не було подано.

Суддя: