Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3485/21
Провадження № 1-кп/279/202/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000178 від 04.06.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, осіб на утриманні не має, не працюючого, раніше судимого: 09.03.2021 року вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області справа №279/6396/21 від 09.03.2021 року засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили та був спрямований до виконання Коростенського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області 15.04.2021 року ОСОБА_4 будучи належним чином ознайомлений працівниками Коростенського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області з порядком та умовами відбуття покарання у виді громадських робіт, роз`яснені правові наслідки, що настають вразі ухилення засудженого від відбування покарання про, що було складено відповідну підписку, та засудженого ОСОБА_4 направлено до відбування покарання до КВЖРЕП №1 м. Коростень, де він мав приступити до виконання робіт з 21.04.2021 року. На підставі наказу КВЖРЕП від 20.04.2021 складено план графіки робіт на квітень, травень, червень, які доведені ОСОБА_4 до відома. В той же час, на порушення складених графіків ОСОБА_4 ухилявся від відбування громадських робіт у квітні з 21.04.2021 по 30.04.2021, у травні 04.05.2021 включно без поважних причин. 06.05.2021 року засудженому ОСОБА_4 винесено в перше письмове попередження, що у разі продовження ухилення від відбування даного покарання його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.389 КК України. Однак ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і продовжуючи умисно ухилятися від відбуття громадських робіт починаючи з 12.05.2021 по 17.05.2021 включно на відпрацювання громадських робіт не з`явився, про що 17.05.2021 року засудженому ОСОБА_4 винесено друге письмове попередження, що у разі продовження ухилення від відбування даного покарання його буде притягнуто до кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.389 КК України, але ігноруючи винесені попередження ОСОБА_4 починаючи з 22.05.2021 по 31.05.2021 включно до виконання робіт так і не приступив. 01.06.2021 року засудженому ОСОБА_4 винесено третє письмове попередження, що у разі продовження ухилення від відбуття даного покарання його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст.389 КК України. В той же час ОСОБА_4 на порушення складених графіків ухилявся від відбуття громадських робіт у червні з 01.06.2021 по 29.06.2021 включно без поважних причин. Таким чином, ОСОБА_4 умисно ігноруючи покладені на нього обов`язки визначені вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, ухилився від призначеного покарання, та не відбував громадські роботи в період з 21.04.2021 у по 30.04.2021, у травні 04.05.2021 та в період з 12.05.2021 по 17.05.2021 включно, з 22.05.2021 по 31.05.2021 включно, та червні з 01.06.2021 по 29.06.2021 включно. Своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок передбачений ч.2 ст.389 КК України. Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що визнає свою вину та погоджується з обставинами, вказаними в обвинувальному акті, та пояснив, що вироком суду йому було призначене покарання у вигляді громадських робіт. Він був ознайомлений з порядком та умовами відбування такого виду покарання і його також було попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт. Громадські роботи він відбував в КВЖРЕП №1 і виконував ті роботи, які йому там казали робити. Були дні, що не виходив на відпрацювання громадських робіт, працівників не попереджав, причиною невідбуття покарання були поганий стан здоров`я, хворів, пізніше перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні. Також не з`являвся на виконання громадських робіт з причини прцювлаштування на ПрАТ "Трубосталь". Пізніше повністю відпрацював 80 годин громадських робіт і відбув покарання. У вчиненому щиро розкаюється. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дала показання, якими підтверджується те, що обвинувачений ОСОБА_4 відбував покарання в виді громадських робіт в Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємстві №1 і що вона була відповідальною за відбування ним такого покарання. Зазначила, що спочатку обвинувачений відбував покарання, однак, згодом перестав приходити в установу без поважних причин, на відпрацювання громадських робіт він не виходив. Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту інших свідків, зазначивши про недоцільність їх допиту, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину. Судом була прийнята відмова прокурора від допиту інших свідків. Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , винуватість ОСОБА_4 повністю доведена та підтверджується сукупністю доказів, зібраних в даному кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду: показаннями свідка та письмовими доказами. Докази, які було досліджено в ході судового розгляду кримінального провадження є логічними, послідовними, узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності та поза розумним сумнівом підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт. При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. За таких обставин, оцінюючи безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч.2 ст.389 КК України. Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, повністю відбув покарання за попереднім вироком станом на момент ухвалення даного вироку, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з положеннями статті 66 КК України є щире каяття. Обставиною, що відповідно до статті 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочинів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Оскільки ОСОБА_4 хоч і вчинив кримінальне правопорушення за даним вироком під час відбування покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 09.03.2021 року, суд не вбачає підстав для призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки станом на момент постановлення даного вироку, ОСОБА_4 не має невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вказане виключає застосування статті 71 КК України згідно з приписами ч.1 цієї статті, яка передбачає необхідність визначення остаточного покарання за сукупністю вироків шляхом повного або часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яка в даному кримінальному провадженні відсутня. Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності із вимогами ст.100 КПК України. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обрався. Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання в виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Речовий доказ: матеріали особової справи №08/2021 (в копіях) відносно ОСОБА_4 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1
копія згідно з оригіналом