Єдиний унікальний номер №943/307/20
Провадження №1-кп/943/39/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження № 00000033, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань та кримінальне провадження № 0000135, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буська, Львівської області, гр. України, пенсіонера, жителя АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 126-1, 390-1 КК України

в с т а н о в и в :

Буським районним судом Львівської області за заявою ОСОБА_6 21 листопада 2019 року у цивільній справі № 943/2227/19 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено наближатися на відстань ближче трьох метрів в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та місця її роботи ( АДРЕСА_3 ), заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборонено вести листування, телефонні переговори розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з ОСОБА_6 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 21 листопада 2019 року під підпис із зазначеним вище рішенням Буського районного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року та отримавши примірник рішення суду, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 27 грудня 2019 року близько 09.00 год., перебуваючи в приміщенні житлового будинку по місцю свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 , наблизився до ОСОБА_6 на відстань близько 1 метра та розпочав конфлікт з останньою, в ході якого виражався нецензурною лайкою в її сторону, погрожував фізичною розправою.

Також ОСОБА_4 02 січня 2020 року близько 10.00 год. повторно порушив вимоги обмежувального припису, виданого 21 листопада 2019 року Буським районним судом Львівської області, а саме перебуваючи в приміщенні житлового будинку по місцю проживання за вищевказаною адресою, наблизився впритул до ОСОБА_6 та розпочав конфлікт з останньою, в ході якого виражався нецензурною лайкою в її сторону та погрожував фізичною розправою.

Окрім цього, 23 квітня 2020 року близько 15.00 години, перебуваючи на території домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , наблизився до неї ближче ніж на 3 метри та розпочав конфлікт з останньою, в ході якого виражався нецензурною лайкою в її сторону.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисне невиконання обмежувальних приписів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період часу з 27 грудня 2019 року по 23 квітня 2020 року, перебуваючи на території домогосподарства по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , з якою він проживає в одному помешканні, яке виражалося у безпідставних, не маючи на те підґрунтя, конфліктах, словесних образах останньої, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, що виразилося у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, виникнення негативних переживань та втрати позитивних емоцій. Зокрема, 27 грудня 2019 року, приблизно о 09.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , дії психологічного насильства, що виразилися у безпричинному конфлікті, словесних образах потерпілої, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою. Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 02 січня 2020 року, приблизно о 10.00 год., ОСОБА_4 знаходячись по місцю свого проживання за вище вказаною адресою, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , дії психологічного насильства, що виразилися у безпричинному конфлікті, словесних образах потерпілої, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичною розправою. За вищевказаними фактами працівниками поліції Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області стосовно ОСОБА_4 складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду яких постановою Буського районного суду Львівської області від 13 січня 2020 року дані адміністративні справи об`єднано та ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на останнього накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу. Окрім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства 23 квітня 2020 року, приблизно о 15 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю проживання за вище вказаною адресою, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що виразилися у безпричинному конфлікті, словесних образах потерпілої, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

У відкритому судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2021 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України була укладена угоду про примирення.

Згідно угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст. 126-1, 390-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушеннь.

Сторони досягли порозуміння в частині призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, у межах санкції ст. 390-1 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Також сторонами узгоджено перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний вчинити на користь потерпілої ОСОБА_6 . Зокрема, ОСОБА_4 до 19 грудня 2021 забере із домогосподарства ОСОБА_6 , розташованого у АДРЕСА_2 свої особисті речі, а саме: гладильну розкладну дошку, електричний чайник, холодильник «Nord», та у подальшому не буде наближатися на відстань ближче п`яти метрів до місця проживання та/чи перебування ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та місця її роботи ( АДРЕСА_3 ) терміном один рік з дня набрання чинності вироком суду про затвердження даної мирової угоди.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення та призначити узгоджений у ній вид покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав укладену між потерпілою та його підзахисним угоду та просив суд її затвердити.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала укладену нею із обвинуваченим угоду про примирення та просила суд її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила проти затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 30.11.2021 року, оскільки така відповідає вимогам закону.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, які згідно приписів статті 12 КК України, є нетяжким злочином та кримінальним проступком, відповідно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та примирення з потерпілою.

Обставиною, яка обтяжуєь покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження виду і розміру покарання.

Разом із тим, що стосується зазначеного в угоді обмеження обвинуваченого ОСОБА_4 щодо спільного проживання (перебування) з потерпілою ОСОБА_6 строком на один рік з дня набрання чинності вироком суду про затвердження даної угоди, суд вважає, що зазначене обмеження слід застосувати строком на три місяці, що узгоджується із ч. 3 ст. 91-1 КК України, в силу якої обмежувальні заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд

у х ва л и в :

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 листопада 2021 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п. 3 ч.1 ст.91-1 КК України у вигляді заборони наближатися на відстань ближче п`яти метрів до місця проживання та/чи перебування ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) та місця її роботи ( АДРЕСА_3 ) строком на 3 (три) місяці.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпіла чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1