Провадження № 1-кп/686/469/21
03 грудня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представників потерпілої ОСОБА_9 - адвокатів: ОСОБА_10 ,
представників цивільного відповідача ПрАТ «СК «Перша»: ОСОБА_12 ,
обвинуваченої ОСОБА_14 ,
захисника ОСОБА_15 ,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Катузра, Узбекістан, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадяни України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, інваліда ІІ групи, раніше не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
Таким чином, ОСОБА_14 , своїми діями порушила вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені пп. 10.1, 14.2 (б), 14.6 (а,е) та лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху, зміст яких полягає у наступному:
- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 14.2 (б) Перед початком обгону водій повинен переконатися у тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;
- п.14.6 (а,е) Обгін заборонено на перехресті; обгін заборонено на дорогах, що мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку;
- лінію горизонтальної розмітки 1.1 перетинати забороняється.
В результаті порушення водієм ОСОБА_14 вищевказаних вимог пп. 10.1, 14.2 (б), 14.6 (а,е) та лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - заподіянням потерпілому ОСОБА_17 тілесних ушкоджень середньої тяжкості та потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 460 000 грн..
Таким чином, ОСОБА_14 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Допитаний судом свідок ОСОБА_22 показав, що він здійснював досудове розслідування щодо ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 286 КК України, під час якого проводились слідчі експерименти з участю свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , а також огляд і додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди при яких були присутні поняті. При цьому зазначив, що в протоколі огляду місця події помилково зазначено дату його складання 14.06.2016 року, хоча вірною датою є 13.06.2016 року.
Допитаний судом експерт ОСОБА_23 підтвердив висновок авто-технічної експертизи за №337 від 19.08.2016 року та висновок додаткової авто-технічної експертизи за № 440 А від 11.11.2016 року. При цьому зазначив, що про місце зіткнення говорить слідова інформація, яка бере свій початок з роздільної смуги, а отже саме зіткнення відбулось в межах роздільної смуги.
Допитаний судом експерт ОСОБА_24 підтвердив висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_17 за №1308 від 11.10.2016 року проведений на основі медичної документації, а саме виписного епікризу №6686, зазначивши що рентгенівських знімків на момент проведення експертизи не було, про що відображено в самому висновку.
Допитана судом експерт ОСОБА_25 показала, що проводила додаткову судову медичну експертизу потерпілого ОСОБА_17 по рентгенівських знімках з їх описом рентгенологом та медичній карті стаціонарного хворого. В додатковій експертизі були підтверджені переломи 7-го ребра зліва із зміщенням, 2,3,4 плесневих кісток із зміщенням правої стопи, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли довготривалий розлад здоров`я.
Вина обвинуваченої у вчиненому злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Місце інциденту, розташування транспортних засобів після зіткнення, дорожня обстановка, дорожні умови, а також пошкодження транспортних засобів зафіксовані у протоколах огляду місця події від 14.06.2016, протоколі додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2016, схемах, ілюстративних таблицях до них. Правильність відображення у вказаних документах цих даних та місця розташування транспортного засобу ніким з учасників судового провадження не оспорюється. Крім того, обставини відображені в протоколі огляду місця події підтвердили допитані під час судового розгляду в якості свідків поняті ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , та протокол додаткового огляду місця події від 16.06.2016 року, допитаний в якості свідка понятий ОСОБА_28 .
Факт отримання ОСОБА_17 тілесних ушкоджень в результаті дій ОСОБА_14 підтверджується даними висновку експертів № 1308 від 05.10.2016 та № 599 від 06.06.2017, відповідно до яких у ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 7-го ребра зліва із зміщенням, перелому 2,3,4 плесневих кісток із зміщенням правої стопи, що могло утворитися в час та за обставин вчинення ДТП вчиненого 13.06.2018. Дані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Протоколом проведеного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_20 з план-схемою та фототаблицею до нього від 20.05.2017, який продемонстрував обставини події 13.06.2018 року та на місці пригоди, показав, де він помітив автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» білого кольору, який рухався із малою швидкістю із ввімкненим лівим покажчиком повороту та в цей час цей автомобіль сірого кольору, рухаючись через пунктирну смугу, який не зменшуючи швидкості руху, спробував об`їхати автомобіль із великою швидкістю, обігнав по лівій смузі, а також продемонстрував розташування автомобілів перед початком виконання маневру обгону сірим автомобілем та перед зіткненням та у момент зіткнення. Крім того, обставини відображені в протоколі слідчого експерименту підтвердив допитаний під час судового розгляду в якості свідка понятий ОСОБА_29 .
Протоколом проведеного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_21 з план-схемою та фототаблицею до нього від 20.05.2017, який продемонстрував обставини події 13.06.2018 року та на місці пригоди, показав де він помітив автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», який рухався із малою швидкістю із ввімкненим лівим покажчиком повороту та в цей час автомобіль сірого кольору марки «VAZ», рухаючись із великою швидкістю по пунктирній смузі руху, не зменшуючи швидкості руху, спробував зліва об`їхати автомобіль марки «Volkswagen Tiguan», в результаті чого відбулось зіткнення,а також продемонстрував розташування автомобілів перед початком виконання маневру обгону сірим автомобілем марки «VAZ», перед зіткненням та у момент зіткнення. Крім того, обставини відображені в протоколі слідчого експерименту підтвердив допитаний під час судового розгляду в якості свідка понятий ОСОБА_29 ..
Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази безпосередньо в судовому засіданні, здійснивши їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Суд критично ставиться до позиції обвинуваченої та її захисника про те, що ДТП мало місце в результаті того, що потерпіла ОСОБА_9 раптово почала робити розворот з правої смуги руху.
Також, суд схиляється до версії потерпілої ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_14 перед виконання обгону, не переконалась у безпечності виконання вказаного маневру, а саме у тому, чи водій автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався перед нею у тій самій смузі руху, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, усвідомлюючи, що на вказаній ділянці дороги наявні дві смуги для руху в одному напрямку, перетнула суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.1, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та намагаючись таким чином виконати обгін автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , яка в той час здійснювала маневр розвороту, із увімкненим сигналом про намір повороту ліворуч, що і призвело до зіткнення.
Логічним є дії потерпілої ОСОБА_9 , яка завчасно перестроївшись в ліву смугу руху, з увімкненим сигналом повороту ліворуч здійснювала маневр розвороту.
Саме така версія подій цілком узгоджується із дослідженими у справі доказами.
Крім того, безпідставною є позиція обвинуваченої про її невинуватість у вчиненні злочину з тих підстав, що ніби то потерпіла ОСОБА_9 порушила Правила дорожнього руху щодо зміни напрямку руху та виконання маневру розвороту.
На підтвердження встановленого висловлено правову позицію ВСУ у постанові від 05.11.2015 р. справа №5-218кс15, де йдеться про таке: "У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом".
Отже, з врахуванням вищевказаного, саме порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_14 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченої ОСОБА_14 у порушенні правил безпеки дорожнього руху (п.п. 10.1, 14.2 (б), 14.6 (а,е), лінії горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху) особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачена на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає її осудною та відповідальною за скоєне.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують їй покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_14 судом не встановлено.
Згідно із ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди враховують не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
З врахуванням того, що ОСОБА_14 вперше притягується до відповідальності, досудову доповідь, згідно якої виправлення ОСОБА_14 без позбавлення волі на певний строк можливе, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства та їй слід призначити покарання ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008 чинній на час вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. На думку суду дана міра покарання є справедливою, необхідною і достатньою для запобігання вчинення винним правопорушень у майбутньому.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил з боку обвинуваченого, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому приходить до висновку про призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк два роки.
На думку суду дана міра покарання є справедливою, необхідною і достатньою для запобігання вчинення винним правопорушень у майбутньому.
Беручи до уваги ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_14 вчинила злочин невеликої тяжкості і з моменту його вчинення минуло більше 3-х років, за цей час вона інших злочинів не вчиняла та не ухилялась від суду, її слід звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України.
Представники ПрАТ«Страхова компанія «Перша» заявлений цивільний позов про відшкодування 50 000 грн. страхового відшкодування, не визнали подавши до суду письмові заперечення.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Загальний розмір завданої потерпілій ОСОБА_9 шкоди становить 500 145, 00 грн. (вартість матеріального збитку - 498 645,23 грн., вартість дослідження 1 500 грн.).
Таким чином, з обвинуваченої ОСОБА_14 слід стягнути 450 145,00 грн., залишок матеріальної шкоди, яка не покривається страховим полісом.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодуванні повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).
Як передбачено ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Оскільки полісом № АС/9121452 встановлена франшиза в розмірі 1000 грн., то відповідно до наведеного з цивільного відповідача ПрАТ «СК «Перша» слід стягнути страхову суму в розмірі 49 000 грн. в якості часткової компенсації заподіяної потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди, відповідно до ліміту вказаного полісу.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_9 та обсяг відповідальності, який покладається при її відшкодуванні на відповідача, суд виходить із наступного.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди винною в якій визнано обвинувачену ОСОБА_14 , потерпілій ОСОБА_9 була завдана моральна шкода, що полягає в перенесених нею моральних стражданнях внаслідок спричинених ДТП, отримала травму у вигляді струсу головного мозку, що призвело до тривалого лікування, неможливості у зв`язку із цим організації належним чином свого повсякденного життя та створення належних побутових умов.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги характер, обсяг, тривалість моральних страждань та керуючись принципами справедливості та виваженості, виходить з засад добросовісності та розумності та приходить до висновку, що сума спричиненої моральної шкоди, зазначена потерпілою в сумі 10 000 грн., з урахуванням обставин справи та зібраних по ній доказів у їх сукупності, є завищеною, і визначає її у сумі 5 000 грн.
Крім того, з ОСОБА_14 підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення експертиз по справі в сумі 2 462 грн. 88 коп., що підтверджуються відповідними довідками.
Питання про долю речового доказу суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_14 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008 чинній на час вчинення кримінального правопорушення), та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Згідно із ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_14 від визначеного покарання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_9 450 145 грн. матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 455 145 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з СК «Перша» на користь ОСОБА_9 49 000 (сорок дев`ять тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 2 462 (дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 88 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: