Справа № 590/74/21
Провадження № 1-кп/590/112/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2021 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ямпільського районного суду Сумської області об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000245 від 16.11.2020 та №0000087 від 19.03.2020, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воздвиженське, Ямпільського району, Сумської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.309 КК України, суд,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 17.03.2020 близько 23:00 години, перебуваючи на законних підставах в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесної сварки на грунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ліве око, після чого наніс другий удар кулаком правої руки по губам ОСОБА_6 .. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: контузії важкого ступеню, субкон`юктивальний розрив склери з випаданням оболонок та втратою вмісту ока, гематоми повік лівого ока. Vis OD-0.1-0.2 н/к. OS-нуль, які згідно висновку експерта №36 від 26.03.2020, не становили небезпеки для життя в момент спричинення, але спричинили розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж 1/3 (35%), і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження (п.п. 2.1.16 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р.: «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи» затвердженої наказом МФ СРСР 08.01.1986 №2).
Крім того, ОСОБА_4 , у точно невстановлений в ході досудового розслідування день та час, приблизно в жовтні 2020 року, проходячи по вул. Красний Кут, смт. Ямпіль, Сумської області, виявив дві рослини роду «коноплі». В той момент, ОСОБА_4 будучи обізнаним в тому, що вказані рослини «коноплі» є наркотичним засобом, при вживанні якої можна отримати наркотичне сп`яніння, маючи умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, зірвав вказані рослини, тобто у такий спосіб незаконно придбав наркотичний засіб - «канабіс». З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на незаконне зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_4 переніс зірвані ним рослини роду «коноплі» до буднику АДРЕСА_1 , де повісив їх сушитися. Не зупиняючись на досягнутому, маючи умисел, направлений на виготовлення: наркотичних засобів, коли вказані рослини «коноплі» висохли, ОСОБА_4 подрібнив їх верхівки руками, тобто у такий спосіб незаконно виготовив наркотичний засіб - «канабіс», який пересипав в пакет з полімерного матеріалу та залишив у коридорі будинку, де він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим став незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб "канабіс" для подальшого особистого вживання без мети збуту за місцем свого мешкання. В подальшому ОСОБА_4 вживав незаконно придбаний та виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» за допомогою пристрою для вживання наркотичних засобів (бульбулятора), який виготовив за допомогою двох пляшок з полімерного матеріалу.
В ході огляду місця події, проведеного 16.11.2020 року в будинку АДРЕСА_1 в період часу з 13:50 год. по 14:15 год. працівниками Ямпільського ВП ГУНП в Сумській області, в присутності понятих, було виявлено в шафі в коридорі будинку пакет з полімерного матеріалу, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору з характерним запахом «коноплі» та частину пляшки з полімерного матеріалу з нашарування речовини темного кольору в шафі в коридорі будинку АДРЕСА_1 , яку буловилучено.
Згідно з висновку експерта № 19/119/7/2-2438е від 20.11.2020 року надані на дослідження речовини рослинного походження в пакеті є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено,- «канабісом», маса «канабісу» в перерахунку на висушену речовину становить: - 30,26 г, який занесений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затверджений постановою КМУ від 06.05.2000 року №770 (зі змінами затвердженими постановою КМУ №4 від 05.01.2011 р.) (таблиця № 1, список № 1).
Згідно з висновку експерта №19/119/7/2-2437е від 25.11.2020 року речовина - нашарування на внутрішній поверхні верхній частині пляшки є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено,- «екстрактом канабісу», маса «екстракту канабісу» (в перерахунку па суху речовину) становить 0,333 г, який занесений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затверджений постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (зі змінами, затвердженими постановою КМУ № 4 від 05.01.2011 р.) (таблиця №1, список №1). Згідно з таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України N188 від 01.08.2000 (із змінами та доповненнями) кримінальна відповідальність за незаконний обіг наркотичного засобу «екстракт канабісу» настає, якщо його вага більш ніж 0,3 г.
Таким чином ОСОБА_4 , протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України, незаконно придбав, виготовив, зберігав наркотичний засіб «канабісу» в перерахунку на висушену речовину становить: - 30,26 г та «екстракт канабісу», маса «екстракту канабісу» (в перерахунку на суху речовину) становить 0,333 г, без мети збуту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальних актах та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні розповів, що 17.03.2020 близько 23:00 години прийшов до помешкання, де проживає ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , постукав у двері помешкання. ОСОБА_6 відчинив двері та між ними почалась словесна суперечка через те, що напередодні потерпілий вигнав його дядька з помешкання, де проживає ОСОБА_6 . В ході словесної суперечки на грунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 вдарив потерпілого правою рукою в ліве око, а потім ще раз в область губ. Після другого удару потерпілий впав. Після чого ОСОБА_4 пішов з місця події. Помітив, що з губ потерпілого тікла кров, що стало з лівим оком потерпілого після нанесеного ним удару він в той момент не помітив. Вказав, що потерпілий йому ударів не наносив, під час падіння ні об що не вдарявся. Про те, що після нанесених ним потерпілому ударів, останній втратив зір на ліве око, про йому стало відомо 19.03.2020, про це йому розповів брат потерпілого. Зазначив, що на даний час він спілкується із потерпілим, в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого і той йому пробачив. Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся.
Крім того, ОСОБА_4 визнав себе винним повністю у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України. Надав покази, що приблизно в жовтні 2020 року,більш точної дати та часу він не пам`ятає, проходячи по вул. Красний Кут в смт. Ямпіль Сумської області, побачив дві рослини роду «коноплі», знаючи що це є наркотичні речовини зірвав їх, приніс до свого помешкання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де перебрав та повісив на горищі будинку сушитись. Потім коли конопля висохла, перетер руками через сито, пересипав в пакет з полімерного матеріалу та залишив у коридорі будинку, де він проживає. В подальшому ОСОБА_4 вживав незаконно придбаний та виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» за допомогою пристрою для вживання наркотичних засобів (бульбулятора), який виготовив за допомогою двох пляшок з полімерного матеріалу. Вказав, що під час огляду помешкання де він проживає, працівниками поліції було виявлено в коридорі в шафі пакет в якому знаходився вказаний вище наркотичний засіб та частину пластикової пляшки на якій містилось нашарування наркотичного засобу «екстракт канабісу», які було вилучено працівниками поліції. Зазначив, що це дійсно був його наркотичний засіб, який він придбав, виготовив та зберігав без мети збуту. На даний час наркотичних засобів не вживає, у вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні 10.06.2021 погодився з кваліфікацією дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України,
цивільний позов підтримав, просив суворо не карати обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 , не заперечував факт скоєння його підзахисним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просив суд з урахуванням всіх обставин справи суворо не карати.
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого судом встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погоджується із кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень доведеною повністю та його дії кваліфікує:

за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України;
за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину.
Згідно зі ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, який у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий (ч.1 ст.121 КК України) та невеликої тяжкості (ч.2 ст.309 КК України) кримінальні правопорушення, особу винного: посередньо характеризується за місцем мешкання, не працює, раніше не судимий, його молодий вік, стан здоров`я: перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра, діагноз: легка розумова відсталість, перебуває на "Д" обліку у лікаря-нарколога, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів,згідно висновків судово-психіатричних експертиз №7 та №8 від 11.01.2021 обвинувачений є осудним, ставлення обвинуваченого до скоєного: визнання вини та бажання відшкодувати завдану потерпілому шкоду, позицію потерпілого, який пробачив обвинуваченого та просив застосувати до обвинуваченого покарання не пов`язане з позбавленням останнього волі, інформацію про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого з досудової доповіді, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і це об`єктивно встановлено під час судового розгляду, виходячи з поведінки особи протягом судового провадження, її відвертого визнання вини, сорому з приводу вчинку, визнання спричинення моральної шкоди та намірів її відшкодувати, але відсутність, на теперішній час, такої можливості.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За досудовою доповіддю, наданою Ямпільським РС Філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області від 18.05.2021, зроблено висновок про дуже високу ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та дуже високий рівень небезпеки для суспільства, у тому числі до окремих осіб та вважали, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Отже, така доповідь для суду є джерелом інформації про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, однак не є вирішальною для суду при визначенні міри покарання.
Як встановлено з матеріалів провадження, обвинувачений вчинив два злочини 17.03.2020 (ч.1 ст.121 КК України) та 16.11.2020 (ч.2 ст.309 КК України).

Попередній вирок Ямпільського районного суду Сумської області відносно обвинуваченого було ухвалено 30.06.2020. Тобто, обвинувачений вчинив один злочин до постановлення попереднього вироку у справі, а один після.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 30.06.2020 ОСОБА_7 визнано винним за ч.1 ст.309 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.133-135), який на підставі ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 21.01.2021 замінено на 50 годин громадських робіт (а.с.94-96). Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, яке є предметом даного судового розгляду, обвинувачений вчинив 17.03.2020, тобто до постановлення вироку Ямпільського районного суду Сумської області від 30.06.2020, але оскільки обвинувачений повністю відбув покарання за вказаним вироком, відповідно до ст.89 КК України вважається не судимим та знятий з обліку Ямпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області 05.03.2021 на підставі довідки начальника РС у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання, то у суду відсутні підстави для застосування ч.4 ст. 70 КК України.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку не підлягають до застосування положення ст.71 КК України при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків.

За положеннями ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 у жовтні 2020 року незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який було виявлено та вилучено 16 листопада 2020 року працівниками поліції.

Так, незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичного засобу (ст. 309 КК України) є триваючим злочином, який характеризуються безперервним здійсненням протягом визначеного часу злочинного діяння, об`єктивна сторона якого розтягнута в часі. Такий триваючий злочин вважається закінченим у моменту його виявлення, а також примусового або добровільного припинення.

За наведеного злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України було виявлено та припинено органами досудового слідства 16.11.2020, тобто після засудження ОСОБА_7 вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 30.06.2020 за ч.1 ст. 309 КК України (а.с.133-135), яким призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., який на підставі ухвали Ямпільського районного суду Сумської області від 21.01.2021 (а.с.94-96) замінено на 50 годин громадських робіт, які відпрацьовано до 05.03.2021 (а.с.97).

Враховуючи наведену хронологію вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, засудження обвинуваченого попереднім вироком, часу відбуття покарання, слід дійти висновку, що ОСОБА_4 на час постановлення вироку у цьому кримінальному провадженні вже повністю відбув покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 30.06.2020, згідно ст. 89 КК України не судимий, знятий з обліку Ямпільського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області 05.03.2021 на підставі довідки начальника РС у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання, після 05.03.2021 нового злочину обвинувачений не вчинив, а тому в даному випадку немає правових підстав для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України та призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків.

Таким чином, з урахуванням тяжкості та обставин вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, його особи, наявності обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.2 ст.309 та ч.1 ст.121 КК України, відповідно, за кожний злочин окремо, з визначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів, за правилами ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи особу винного, зокрема, його молодий вік, стан здоров`я, враховуючи ту обставину, що останній бажає відшкодовувати потерпілому завдану моральну шкоду, а також враховуючи позицію самого потерпілого, який примирився з обвинуваченим та просив призначити для обвинуваченого покарання не пов`язане із позбавленням волі, і виходячи з принципів розумності, гуманізму, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
До вказаних висновків, суд прийшов, зокрема, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Посткримінальна поведінка обвинуваченого є виключно позитивною. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, потерпілий просить призначити обвинуваченому покарання із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
На підставі наведеного, а також враховуючи характеризуючі дані особи винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, намір відшкодування завданого збитку потерпілому та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті, суд не вбачає.
У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином в розмірі 20000,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн визнав повністю.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого у кримінальному провадженні, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Предметом цивільного позову може бути, зокрема, моральна шкоди, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних потерпілому протиправними діями обвинуваченого. Суд ухвалює рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження, у межах якого пред`являвся цивільний позов.
Згідно із статтями 23, 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини, грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, обсяг спричинених тілесних ушкоджень, які мали видимий характер, очевидно супроводжувались фізичним болем, зумовили втрату органу, потерпілий втратив зір на ліве око та став інвалідом третьої групи, необхідність проходження лікування, що привезло до змін у звичайному циклі життя ОСОБА_6 , безумовно породжували душевні переживання, почуття страху і безсилля перед обвинуваченим, керуючись принципом розумності та справедливості, та з урахуванням визнання позову обвинуваченим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого 20000,00 грн. у рахунок компенсації моральної шкоди.
Отже, цивільний позов підлягає задоволенню повністю.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання:
за ч.2 ст.309 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;
за ч.1 ст.121 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:
п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
п.2 ч.2 ст.76 КК України:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в сумі 20000,00 грн (двадцять тисяч грн 00 коп.).
Долю речових доказів після набрання вироком законної сили вирішити наступним чином:
- зіскоб речовини бурого кольору, який зберігається у матеріалах кримінальлного провадження знищити;
- рослинну речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 29,76 г, у первинному пакуванні поміщену в спеціалізований пакет Експертної служби МВС України №5517733, переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області знищити;
- речовину-нашарування на внутрішній поверхні верхньої частини пляшки, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено- екстрактом канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 0,333 г, у первинному упакуванні, поміщену в спеціалізований пакет Експертної служби МВС України №5517737, переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин і виробів №19/119/7/2-2438е від 20.11.2020 у розмірі 653,80 грн та за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин виробів №19/119/7/2-2437е від 25.11.2020 у розмірі 653,80 грн, а всього на загальну суму 1307,60 грн (одна тисяча триста сім грн 60 коп.)
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1