Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 371/1379/17
номер провадження 1-кп/368/53/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.01.2022 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000011 від 05.01.2017 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва Російської Федерації, неодруженого, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
?17.05.2016 р. вироком Миронівського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст..ст. 75, 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 317 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6

- сторони захисту
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, яке мало місце за таких обставин.
16 лютого 2017 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку, в якому проживає та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою створення сприятливих умов для виготовлення та вживання наркотичних засобів надав приміщення вказаного будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які також перебували у даному будинку, для виготовлення та вживання наркотичних засобів.
16 лютого 2017 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , отримавши дозвіл від ОСОБА_5 , разом з останнім, за допомогою металевої миски, зубної щітки, сірників, двох металевих лез, металевої чайної ложки, ін`єкційної голки, саморобних терезів, спирту мурашиного, пластикових шприців, пластикових пляшок, лікарського засобу «Солпадеїн», незаконно виготовили особливо небезпечний наркотичний засіб дезоморфін.
Після цього, 16 лютого 2017 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , перебуваючи в одній із кімнат будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволу ОСОБА_5 , вжили особливо небезпечний наркотичний засіб дезоморфін шляхом ін`єкції.
ОСОБА_8 також отримав від ОСОБА_5 дозвіл на вжиття особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфін, однак не встиг цього зробити, оскільки до будинку зайшли працівники Миронівського відділу поліції.
Цього ж дня, в період з 13 годин 20 хвилин до 15 годин 00 хвилин у ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Миронівського районного суду обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: металеву миску, в якій знаходилось: зубна щітка з нашаруванням речовини коричневого відтінку, коробка з сирниками, металеві леза 2 шт., металева чайна ложка, ін`єкційна голка та кустарного виготовлення терези; скляний флакон з «спирт мурашиний» до половини заповнений рідиною, прозорий флакон з рідиною сивого відтінку, на пробці якого знаходились дві ін`єкційні голки; три ін`єкційні пластикові шприци з нашаруванням в середині речовини; пластикову пляшку з вмістом рідини прозорого кольору, пластикову пляшку з вмістом твердої суміші білого кольору та металеву миску; пусті пачки з-під сірників, лікарського засобу «Солпадеїн»; пусті флакони з під «мурашиної кислоти», а у ОСОБА_8 , який під час обшуку перебував у цьому приміщенні, - ін`єкційний пластиковий шприц, всередині якого знаходилася рідина, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб дезоморфін.
Згідно з висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 1255х від 28.02.2017 надана на експертизу рідина світло-жовтого кольору масою 3,192 г містить особливо небезпечний наркотичний засіб дезоморфін масою 0,0004 грами.
Дезоморфін (дигідродезоксимофін) згідно зі Списком № 1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ України від 12.12.2002 №1890; від 04.06.2008 №518; від 02.12.2009 №1298; від 31.05.2010 №373; від 05.01.2011 №4; від 27.07.2011 №796; від 05.10.2011 №1050; від 29.02.2012 №248; від 23.05.2012 № 408; від 22.08.2012 №800; від 05.12.2012 №1129; від 09.01.2013 №15 та від 08.04.2013 №234) є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 317 КК України як надання приміщення з метою незаконного виготовлення та вживання наркотичних засобів.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 317 КК України злочином визнається організація або утримання місць для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також надання приміщення з цією метою.
Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 317 КК України утворюють такі альтернативні діяння:
1) організація місця для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів;
2) утримання такого місця;
3) надання приміщення для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Під наданням приміщення, про яке йдеться у диспозиції ст. 317 КК України розуміється забезпечення можливості одній або кільком особам використати хоча б один раз приміщення для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Використання будь-якого приміщення, хоча б і з злочинною метою (приміром, для зберігання наркотиків, приховування слідів злочинів, пов`язаних з наркоманією), але не для незаконного вживання, виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, не утворює складу злочину, передбаченого ст. 317 КК України.
Поняття наркотичних засобів в загальній формі описана в Законі України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів». Повний перелік заборонених наркотиків та психотропних речовин затверджено постановою КМ України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів».
У кожному конкретному випадку для визначення чи є вилучена речовина наркотичним засобом чи психотропною речовиною призначається та проводиться відповідна експертиза.
Кримінальна відповідальність за дію з наркотиками та психотропною речовиною настає лише у випадку, коли їх розмір перевищує певне значення (є більшою, ніж «невеликий розмір»).
Для різних речовин ці розміри є індивідуальними і вони визначаються згідно з таблицями, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу».
Так, відповідно до вказаного наказу невеликим розміром такого наркотичного засобу, як «Дезоморфін» визнається розмір, який не перевищує 0,01 г.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він в дійсності проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із мамою. 16 лютого до нього подзвонив ОСОБА_11 та попросився прийти разом із ОСОБА_12 , щоб попити пива. Коли вони прийшли, то ОСОБА_11 попросив його залишити їх ненадовго, щоб вони поспілкувалися. Бітюкова прийшла зі своєю малолітньою дитиною. Він пішов у магазин, де придбав чипси та пиво. У аптеку у той день він не ходив. Коли повернувся із магазину, то побачив у кухні сидить ОСОБА_13 та грається із дитиною ОСОБА_14 . Потім він покликав ОСОБА_11 , щоб спитати чи можуть вони пройти до зали та разом попити пива, на що останній не заперечував. Вони з ОСОБА_13 зайшли, але їм не було з чого пити пиво, то ОСОБА_11 пішов по два стакани та коли прийшов, то повідомив його, що до нього йдуть працівники поліції. Коли він вийшов, то до нього на зустріч йшов ОСОБА_15 , який відразу наніс йому декілька ударів, від яких йому стало погано і він сів у крісло, що стоїть на кухні. Вказане підтверджуються документами, які додані до судової справи. Працівники поліції ніякої ухвали йому не оголошували, а розбіглися по всьому будинку. Поняті весь час були на дворі. Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 для вживання наркотичних засобів не надавав. Пакет з відповідними речами, які вилучили в його домоволодінні на кухні він раніше ніколи не бачив і вказані речі з`явились в його домоволодінні після того, як туди зайшли співробітники поліції, з якою на веранді (літній кухні) деякий час перебувала ОСОБА_9 . Речі в спеціальні пакети для речових доказів у присутності понятих не запаковувались, поняті на вказаних пакетах не розписувались. Оперативні співробітники, які були присутні на обшуку, фактично проводили пошукові дії в домоволодінні. Особистого дозволу на присутність працівників поліції у своєму домоволодінні не надавав. Ніякого протоколу у будинку не підписував ні він, ні інші сторони, а підписи ставили вже у поліції, куди їх завезли двома машинами. Просить винести справедливе рішення.

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 за клопотанням прокурора судом допитані свідки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що не пам`ятає була або заява, або рапорт оперативних працівників, тому було вирішено внести відомості до ЄРДР. Зібрали відомості, які давали підстави вважати, що за вказаною адресою обвинуваченого знаходиться місце для виготовлення наркотичних засобів. Звернувся з відповідним клопотанням до прокурора, яке було погоджено та скеровано в суд для отримання ухвали про проведення обшуку. Обшук проводив він разом із працівниками оперативних підрозділів. На дворі була ОСОБА_12 . Потім він зустрів обвинуваченого. Двері у будинок були відкриті. Ухвала була зачитана, вручена, про що є відповідний підпис, а після цього вже почали проводити відповідно слідчі дії. Будь-які заперечення щодо перебування його на території домоволодіння або інших оперативних працівників не надходили. Заходив та особисто він проводив обшук. Працівники, які були з ним та присутні здійснювали тільки безпеку, охорону громадського порядку, щоб ніхто на території, де проводиться обшук, не заходив, а також учасники, які там вже знаходились, тобто обвинувачений, а також інші свідки, знаходились на місці вчинення та звідти не відволікалися. У кімнатах, і в кухні були знайдені шприци, в іншому господарському приміщенні чи неподалік нього були виявлені також препарати чи такого плану посуд, де виготовлявся наркотичний засіб. Він особисто здійснював вилучення та пакування, все, що вони вилучали, було записано у протоколі обшуку, а в подальшому поміщено до спеціальних пакетів, які були упаковані з розпізнавальними надписами, підписами понятих, надійність упакування, також перевірялося на місці проведення обшуку. Так, всі учасники знаходилися, якщо вони проводили обшук на кухні, всі учасники знаходились виключно на кухні, переходили в іншу кімнату разом із усіма учасниками. Особистий обшук проводився ним всіх учасників, які там знаходилися, крім ОСОБА_12 , оскільки вона жіночої статі, в них були поняті і він чоловічої статі, тому у неї обшук не проводився. Після закінчення проведення слідчої дії особисто складав протокол. Зачитував в голос всім учасникам. Вручав копію протоколу. Будь-які клопотання чи зауваження щодо проведення слідчої дії не надходили. Були різкі запахи хімічних препаратів, через що у нього відбулося погіршення стану здоров`я, свідомість не втрачав, було трохи зле. Там притон був. Там виготовлялися наркотики, оцими речами, які вилучав. Деякі з цих пакетів, як він розуміє, що їх собі міг не покласти у зв`язку із погіршенням стану здоров`я під час проведення обшуку. 16.02.2017 року накладено арешт на матеріали, які знаходяться в спеціальних пакетах № 008688. Це кримінальне провадження він розслідував. В межах даного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді проводився обшук, вилучав заборонені з обігу речі, а також предмети для їх виготовлення. Ну і в подальшому розслідував вказане кримінальне провадження та направив його з обвинувальним актом до суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що із родиною ОСОБА_18 , та особливо з матір`ю знайомі досить тривалий час і в один день на мобільний телефон поступив дзвінок від матері ОСОБА_5 про те, що необхідно зустрітися і «перебалакать» про поведінку її сина. Цього ж дня вони зустрілися і під час розмови матір повідомила, що ОСОБА_19 за місцем проживання виготовляє наркотичні засоби, збираються особи, які їх там вживають і згідно з інструкцією, положеннями надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення - злочину. Вони цю подію зареєстрували до журналу єдиного обліку, після чого було внесено відомості до ЄРДР і розпочалось досудове розслідування. На скільки йому відомо, слідчі отримали ухвалу чи подали клопотання і отримали ухвалу про дозвіл на проведення обшуку і точної дати вказати не може, джерело, від якого надійшло повідомлення, повідомляти він не буде, бо це пов`язано із специфікою роботи кримінальної поліції. Свідок вказує лише на те, що за адресою проживання ОСОБА_5 на той момент тривав злочин, зібралися люди, зовні схожі на людей, що споживають наркотики та їх там виготовляють. Поза як вони мали ухвалу слідчого на проведення обшуку, він особисто з іншими працівниками в присутності понятих здійснив виїзд за місцем проживання ОСОБА_5 , де під час вчинення кримінального правопорушення, а саме виготовлення наркотичних засобів виявлено групу осіб і слідчим проведено обшук з оперативними працівниками. Думали, що було достатньо підстав вважати, що під час проведення обшуку буде чинитись фізичний опір, тому що всі особи наркозалежні і можуть залишити місце події, а тому з метою з`ясування всіх обставин було здійснено туди виїзд. Слідчий оголосив усім присутнім ухвалу про отримання дозволу на проведення обшуку і провів обшук, під час якого вилучено інгредієнти, залишки які утворилися внаслідок виготовлення наркотичного засобу. Після цього всі особи були запрошені до Миронівського райвідділу поліції, де вони надали пояснення та їх допитали як свідків про обставини вчинення кримінального правопорушення. Він особисто не наносив і не бачив того, щоб хтось із працівників поліції наносив тілесні ушкодження ОСОБА_20 . Під час проведення обшуку вони мали нормальну розмову, під час якої всі учасники та присутні давали нормальні свідчення і не потребували застосування спецзасобів, а тим більше фізичної сили взагалі. Під час обшуку він спостерігав та забезпечив безпеку проведення слідчого та вже учасників на той момент під час проведення обшуку. Будь-яких самостійних дій він не здійснював щодо проведення обшуку, виявлення речей, візуально спостерігав за діями слідчого і це була його основна задача. Знає, що в кухонній кімнаті при вході, бо вони стояли з дверей, стояли ємності для виготовлення наркотичного засобу, а потім вже як ОСОБА_16 зачитував протокол, то в одній із кімнат виявили ін`єкційний одноразовий шприц із вмістом на той час ще не відомої речовини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що слідчий ОСОБА_16 сказав, що сьогодні такого-то числа буде проводити обшук, і йому потрібно забезпечити слідчу дію. Під час обшуку слідчий декілька разів говорив, що йому неприємний запах ацетону, і що йому дурно. Ну він при ньому не втрачав свідомість, але було видно, що йому неприємний запах, а там на скільки він його відчував, він не може це пояснити. Пам`ятає, що на кухні було знайдено більшу частину речей, що відноситься до так званої кухні, для виготовлення наркотичних засобів. Більшість вилучених речей була знайдена у кухні, яка була розташована у будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що слідчий повідомив, що треба їхати на проведення обшуку, оскільки вчиняється злочин і що в нього є ухвала суду, а тому треба забезпечили йому охорону. Вони стояли за слідчим, який постукав у двері, відкрив їх та вийшов ОСОБА_5 , якому слідчий зачитав ухвалу та вручив її. Ніяких претензій не було, вони собі стояли, їм було відомо, що слідчий говорив, що в будинку є люди. Будь-який фізичний вплив чи примус не застосовувалися до обвинуваченого ОСОБА_5 . Будь яких речей у понятих точно не було, ну і в працівників нічого не було, а слідчий був з папкою. У будинку були ОСОБА_5 , як хазяїн, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 і ніби все. Працівники поліції були просто присутніми під час обшуку та здійснювали охорону громадського порядку, слідкували, щоб не були нанесені тілесні ушкодження, тому що він там не один був, там були особи, які вживають наркотичні засоби. Ні, заперечень, ні зауважень не було, йому надано було копію. Якби були заперечення він повиганяв би всіх. Взагалі вони не розписуються ніколи і він не думає, що тоді розписувались. Не пам`ятає, чи розписувався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що у 2017 році він був оперуповноважений. Залучений він був слідчим ОСОБА_16 до участі для забезпечення порядку при проведення слідчої дії як обшук. Прибули вони до території домоволодіння до ОСОБА_5 з метою припинення злочинних дій, а також з метою забезпечення охорони громадського порядку, безпеки самого слідчого, понятих. Ну першого, кого він побачив це був ОСОБА_5 . Слідчий обов`язково читав ухвалу слідчого судді. Линник був не проти, щоб вони приймали участь у проведенні обшуку. Сторонніх осіб не було, працівниками ніякого фізичного чи там психологічного впливу на ОСОБА_18 не було. В будинку, і то в останній кімнаті вже виявили всіх інших осіб, тоді було задано запитання, чи хтось зберігав при собі незаконно речовини або засоби. Здається, ОСОБА_11 дістав із кишені шприц з речовиною чи залишком речовини, вже не пам`ятає. А потім чи в дивані чи під диваном були виявлені ще шприци. А на самій кухні потім стояв своєрідний запах ацетону, який є при виготовленні наркотичних засобів, а чи були знайдені якісь пляшки, не пам`ятає, але здається, із якоюсь речовиною.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що це десь було 16 лютого. Вона була на роботі і прийшла додому, як завжди, ввечері після п`ятої години. Додому попасти вона не могла, тому що було закрито. Вона почала дзвонити сину, його телефон був виключений, тоді вона почала дзвонить його друзям, зокрема, ОСОБА_27 . Він їй повідомив, що вони у поліції, і він їй розповів, що приблизно о другій годині дня в дім увірвалися поліцейські. Вікна її будинку виходять на вулицю, у двір, тож він нікого не бачив, він був на кухні, найімовірніше, поліцейські заходили зі сторони городу або сусіда. Першим в хату увірвався ОСОБА_28 , якого він його знає. Відкриваються двері і буквально на порозі він, каже, що той наносить йому три удари в голову. Потім каже, що ОСОБА_19 сів у крісло, бо йому стало погано. А поліцейські зайшли в хату і почали по хаті ходить. Вони приїхали на його машині, тому що їх було як він там розуміє шість чоловік, всі в одну машину не сіли, половина була в Роминій машині, половина була у поліцейській машині. І на скільки, він добре знає, бо його мама жила поряд з його. Вона знає, що він в неї просив гроші: «Мам, я хочу поїхати на цю програму», стояв і на скільки вона знає, що він був там. Таблетки, він там вже їх приймав. Він до цього чорного (вуличного) не хотів вертатися і у нього не було потреби у цьому. Між її сином і Суботіним був конфлікт можливо тільки по тій причині, що він не захотів платить гроші. Може він йому придбав і не віддав гроші, вона не буде говорити, що в них був за конфлікт, вона не знає цього приводу. Данька часто спілкувався із сином, а ОСОБА_29 вона дуже рідко бачила. ОСОБА_19 їй один раз показував ОСОБА_12 і казав, що це не хороша дівчина. Вона з «каляскою» прогулювалась, всі кажуть, що це за «дєвочка», що вона така «громкоговоряща». На скільки вона знає, що в неї «бивший» чоловік працював у райвідділі і в якихось родинних стосунках вони були з ОСОБА_30 .

Так, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона не пам`ятає якого числа це було, до неї подзвонив ОСОБА_24 , з яким вона раніше товаришувала і запитав чи в неї є кошти, та запропонував щось придумать, в том плані по поводу наркотиків, виготовлення наркотику. Вона його повідомила, що в неї трохи є коштів, тому вирішили зустрітись. Вона з дитиною на таксі приїхала до ОСОБА_31 , де вже там її чекав ОСОБА_32 . Вона як приїхала, то він пішов в аптеку та придбав все необхідне, а потім пішли вони до ОСОБА_18 . На кухні у ОСОБА_19 вдома, вони розклали всі речі і він з ОСОБА_19 почав робити наркотик. Той процес, який дає запахи вони робили у літній кухні. Вона була в кімнаті та час від часу до них виходила. Потім ОСОБА_32 зателефонував ОСОБА_13 та запропонував прийти до ОСОБА_18 . Він прийшов, і вона була не проти, тим більше давно не бачила та хотіла з ним поспілкуватися. Прийшов ОСОБА_33 , якраз майже все закінчили, наче все зробили, роздали по шприцам, всі порозбридалися по кімнатах, щоб вжити і не пам`ятає як хтось з хлопців крикнув, що «мусара», потім відкрилися двері, зайшли працівники поліції, вручили якийсь листок, щось там прочитали, та почався якийсь там кіпіш, типу обшук, вона вже толком не пам`ятає. Вони зайшли та спитали, що вони тут роблять, потім проводили обшук. Окрім того обшукували всіх хлопців. Після дружньо забрали їх в поліцію. Все теж саме вона розповідала під час слідчого експерименту.

З дослідженого рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 05.01.2017 вбачається, що о/у СКП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_21 в ході проведення оперативно-розшукових заходів було отримано оперативну інформацію про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Москва, РФ, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , за місцем свого проживання, а саме: в новому та старому будинках вказаного домоволодіння, організував місце, де незаконно виготовляє наркотичний засіб - дезоморфін та надає приміщення для вживання наркотиків наркоманам, тому просив дозволу на реєстрацію рапорту до ЖЄО Миронівського ВП ГУНП в Київській області та проведення досудового розслідування.
Під час допиту як свідка ОСОБА_21 , останній повідомив, що з ним говорила мати обвинуваченого ОСОБА_34 і повідомила, що її син організував місце, де незаконно виготовляє наркотичний засіб - дезоморфін та надає приміщення для вживання наркотиків.
Проте під час допиту як свідка ОСОБА_26 , матері обвинуваченого, не підтвердилися вказані показання ОСОБА_21 .

З дослідженого витягу з кримінального провадження № 0000011 від 05.01.2017 вбачається, що 05.01.2017 до Миронівського ВП надійшов рапорт о/у СКП Миронівського ВП капітана поліції ОСОБА_21 про те, що ним було отримано оперативну інформацію, відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 , організував за місцем свого проживання місце для незаконного виготовлення та вживання наркотичного засобу «дезоморфін».

З дослідженої ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області про дозвіл на обшук від 17.01.2017 вбачається, що даючи дозвіл слідчому на проведення обшуку в житловому будинку та нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , слідчому судді було надано пояснення ОСОБА_35 , яка допитана 05.01.2017, про те, що неодноразово приходила до ОСОБА_34 , де бачила, як виготовлювали, а потім і вживали наркотичні засоби як ОСОБА_36 , ОСОБА_37 і дівчина на ім`я ОСОБА_38 .
Під час досудового розслідування ОСОБА_35 була допитана як свідок 05.01.2017, проте сторона обвинувачення про допит вказаної особи як свідка не заявляла. Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування, що було додано разом із обвинувальним актом, під номером 17 зазначено, що клопотання про проведення обшуку і його час проведення зазначено 16.01.2017 р. Проте в ухвалі слідчого судді Миронівського районного суду Київської області зазначено, що клопотання слідчого подано до суду 17.01.2017.

Відповідно до принципу рівності сторін, сторона обвинувачення не вправі приховувати, не надавати обвинуваченому матеріали, що перебувають у неї або доступні їй, які можуть допомогти обвинуваченому звільнитися від кримінальної відповідальності чи отримати менш суворий вирок. Це право (і, відповідно, обов`язок держави) було підтверджено у справі «Джасперс проти Сполученого Королівства» від 16 лютого 2000 року. Таке правило стосується й матеріалів, які можуть викликати сумнів щодо доказів, наданих обвинувачем. Зазначена правова позиція викладена у ухвалі Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року справа № 5-237 кс (15)17.

Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішення суду. Аналогічні положення закріплені у п. 6 ч. 1 ст. 7, ст. 13 КПК України.
За змістом ст.ст. 234-236 КПК України проведення обшуку в рамках кримінального провадження здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи виконується слідчим або прокурором. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів, однак це не звільняє їх від обов`язку особистого виконання обшуку .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 17.01.2017 року дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого було надано слідчому Миронівського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_16 . Тобто, саме останній, згідно умови дозволу був уповноважений на проведення вказаної слідчої дії.

Отримані докази визнаються судом недопустимими з огляду на те, що обшук в результаті якого вони були отримані, був проведений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та за своїм змістом вказаний протокол не відповідає вимогам ч.3 ст. 104 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Згідно ч.3 ст. 104 КПК України у протоколі обов`язково мають бути відображено, зокрема:
- відомості щодо всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);
- інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
- відомості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації, який визначений п.п. 7, 9 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, що затверджена Наказом від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125.

Зазначені вимоги закону слідчим недотримані.
В протоколі обшуку від 16.02.2017 року зазначено, що під час проведення обшуку житлового будинку та нежитлового приміщення, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 були присутні: інші особи, а сме: о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_22 , о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_21 , о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_39 та о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_17 , поняті: ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , особа у володінні якої перебуває будинок ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_16 та особи, які перебували у будинку ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , та який був проведений у період часу з 13 год. 20 хв. до 15 год. 00 хв.
Проте, під час перегляду слідчих експериментів із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , так із показань обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що при проведені обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , були ще й інші особи, які не зазначені у протоколі, але під час обшуку постійно знаходились біля слідчого та спостерігали за його діями.
Зокрема, у протоколі обшуку зазначено, що дану слідчу дію було проведено за участю інших осіб та зазначено їх перелік, а саме: о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_22 , о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_21 , о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_39 та о/у СКП Миронівського ВП ОСОБА_17 , але не зазначено їх дати народження, місце проживання та не зрозуміло, чи були роз`яснено їх права і обов`язки, оскільки такі відомості також відсутні у протоколі обшуку від 16.02.2017 р. (т. 3 а.с. 55-63).
Окрім того, обвинувачений ОСОБА_5 , так і ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які були присутні під час проведення обшуку, повідомляли, що також там був присутній ОСОБА_42 . Так, згідно дослідженого витягу з кримінального провадження № 0000079 від 18.02.2017 р. (т. 2 а.с. 114) вбачається, що до Миронівського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 16 лютого 2017 р. біля 14 год. ОСОБА_15 наніс йому тілесні ушкодження. 18 лютого 2017 р. до Миронівського ВП від лікаря приймального відділення Миронівського ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що до них за медичною допомогою звернувся ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 115). З копії довідки лікаря Миронівської ЦРЛ вбачається, що з 18.02.2017 р. ОСОБА_5 знаходиться на лікуванні з струсом мозку (т. 2 а.с. 120). Згідно копії висновку експерта № 45/32/13 від 24.10.2017 р. (т. 2 а.с. 121-123) вбачається, що на час проведення експертизи у ОСОБА_5 виявлено ушкодження: синець та садно лобної ділянки зліва з переходом на ліву скроневу ділянку, синець нижнього повіка лівого ока, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку. Перераховані ушкодження могли утворитися від тупого (их) предмета (ів). По часу виникнення можуть відповідати обставинам вказаних у постанові.
Час та дата отримання обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень співпадає з часом проведення слідчої дії проведення обшуку.
У протоколі обшуку від 16.02.2017 р. зазначено, що ОСОБА_5 заявив, що наркотичні засоби та предмети для їх виготовлення знаходяться у будинку та господарському приміщенні. Однак не зрозуміло, чи ОСОБА_5 про це повідомив слідчого чи просто так написана дана фраза у протоколі обшуку. Окрім того, з протоколу обшуку не вбачається, які права та обов`язки були роз`ясненні ОСОБА_5 , а також те, чи роз`яснено йому право на захист та чи відмовлявся він від використання цього права.
В протоколі обшуку від 16.02.2017 року не зазначено способу ідентифікації виявлених під час обшуку та вилучених речей, чим не дотримано вимоги п.7 Інструкції, які зобов`язують особу, що складає протокол перерахувати всі предмети, які вилучаються із зазначенням точного найменування такого предмета, міри, ваги, серії та номера, інших індивідуалізуючих ознак, а також місця, де відповідний об`єкт був виявлений.
Що стосується предметів, які було виявлено слідчим під час проведення обшуку 16.02.2017 та предметів, які були надані слідчим для проведення експертизи № 11-2/1262 від 17.03.2017 р., то тут також є певна відмінність.
1. Об`єктом № 4 у протоколі обшуку від 16.02.2017 зазначено скляний флакон з під рідини «Спирт мурашиний» 50 мл., прозорий скляний флакон із рідиною сивого відтінку, які поміщено до спец.пакету № 3432032, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено, що пакет був заклеєний та обв`язаний ниткою білого кольору, а кінці заклеєні за допомогою паперової смужки, на якій є відбиток печатки «Для пакетів Головне управління Національної поліції в Київській області Миронівський відділ поліції» та частково нерозбірливий пояснювальні записи. При відкриті пакету встановлено, що в ньому знаходиться: скляна ємкість, на якій є етикетка з написами: «Спирт мурашиний ... 50 мл». Ємкість містить безбарвну рідину об`ємом 30 мл (об`єкт 1); скляна ємкість, в кришці якої є дві ін`єкційні голки. Ємкість містить рідину сірого кольору масою 1,1г (об`єкт 2). Підсумовуючи вищенаведене судом виявлено невідповідність, а саме: під час обшуку зазначено одне, а у експерта виявлено інше, а саме: слідчим у протоколі зазначено - скляний флакон з під рідини «Спирт мурашиний» 50 мл., прозорий скляний флакон із рідиною сивого відтінку, а експертом виявлено - «Спирт мурашиний ... 50 мл». Ємкість містить безбарвну рідину об`ємом 30 мл (об`єкт 1); скляна ємкість, в кришці якої є дві ін`єкційні голки. Ємкість містить рідину сірого кольору масою 1,1г .
2. Об`єктом № 3 у протоколі обшуку від 16.02.2017 зазначено ін`єкційний шприц з нашаруванням речовини, об`ємом 5 мл, ін`єкційний шприц з нашаруванням речовини, об`ємом 5 мл, ін`єкційний шприц з нашаруванням речовини, об`ємом 12 мл, які поміщено до спец.пакету № 3232034, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено, що пакет був заклеєний та обв`язаний ниткою білого кольору, а кінці заклеєні за допомогою паперової смужки, на якій є відбиток печатки «Для пакетів Головне управління Національної поліції в Київській області Миронівський відділ поліції» та пояснювальні записи ін`єкційні шприци в кількості 3 шт. При відкритті пакету встановлено, що в ньому знаходиться: ін`єкційний шприц ємкістю 12 мл з ін`єкційною голкою у футлярі. На внутрішній поверхні шприца та футляру з ін`єкційної голки є нашарування речовини червоно бурого кольору (об`єкт 3); два ін`єкційні шприци ємкістю 5 мл з ін`єкційними голками у футлярі. На внутрішній поверхні шприців та футлярів з ін`єкційної голки є нашаруванню речовини червоно бурого кольору (об`єкти 4,5). Підсумовуючи вищенаведене судом виявлено, що під час обшуку від 16.02.2017 зазначено нашарування, але не описано яке, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. нашарування описані і нічого не вказано про існування рідин у ін`єкційних шприцях;
3. Об`єктом № 1 у протоколі обшуку від 16.02.2017 зазначено металеву миску, зубну щітку з нашаруванням речовини коричневого відтінку, спічечний коробок, в якому знаходиться лезо, лезо, ін`єкційна голка, металева ложка; об`єктом № 2 кустарного виготовлення терези, які поміщено до спец.пакету № 0004320. Окрім того, до вказаного спец.пакету було поміщено об`єкт № 6 металеву миску та дві пластикові бутилки заповнені (частина) рідиною, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено, що пакет № 3 - заклеєний спеціальний пакет з серійним номером 0008668. Пакет обв`язаний ниткою білого кольору, кінці якої заклеєні за допомогою паперової смужки, на якій є відбиток печатки: «Для пакетів Головне управління Національної поліції України в Київській області Миронівський відділ поліції» та частково нерозбірливі пояснювальні написи: «Металева миска, зубна щітка з нашаруванням, спічечна коробка, два леза, металева лошка та терези». При відкритті пакету встановлено, що в ньому знаходиться металева миска з нашаруваннями сірого кольору (об`єкт 6) та прозорий пакет з полімерного матеріалу білого кольору, який містить: пошкоджена зубна щітка з нашаруваннями сірого кольору (об`єкт 7); лезо з нашаруваннями сірого кольору (об`єкт 8); коробок з сірниками та лезом, на якому є нашарування сірого кольору (об`єкт 9); саморобна конструкція зовні схожа на терези з нашаруваннями сірого кольору (об`єкт 10); ін`єкційна голка у футлярі (об`єкт 11); металева ложка з нашаруваннями речовини сірого кольору (об`єкт 12). Підсумовуючи вищенаведене судом виявлено, що у протоколі обшуку від 16.02.2017 відсутній пакет під номером 0008668, а всі речі слідчим були покладені у пакет під номером 0004320. Окрім того, у протоколі обшуку від 16.02.2017 не описано зубну щітку, а саме: ціла вона була чи зламана, оскільки у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено, що зубна щітка пошкоджена. Під час обшуку у спічечній коробці було лезо, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено коробок із сірниками та лезо. Окрім того будь-яких нашарувань під час обшуку від 16.02.2017 у таких речах як: двох лезо, ін`єкційній голці, металевій ложці та кустарного виготовлення терезах, не було, проте у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. у тих самих об`єктах було зазначено нашарування сірого кольору;
4. Як зазначалося вище, у протоколі обшуку від 16.02.2017 об`єктом № 6 металеву миску та дві пластикові бутилки заповнені (частина) рідиною, було поміщено до спец.пакету № 0004320, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено, що пакет № 4 - заклеєний спеціальний пакет з серійним номером 0004320. Пакет обв`язаний ниткою білого кольору, кінці якої заклеєні за допомогою паперової смужки, на якій є відбиток печатки: «Для пакетів Головне управління Національної поліції України в Київській області Миронівський відділ поліції» і частково нерозбірливі пояснювальні написи: «Металева миска та дві пластикові бутилки з рідиною». При відкритті пакету встановлено, що в ньому знаходиться: металева миска з нашаруваннями сірого кольору (об`єкт 13); полімерна пляшка, яка містить безбарвну рідину об`ємом 0,1 л (об`єкт 14); полімерна пляшка, яка містить збиту в грудку речовину білого кольору масою 24,3 г (об`єкт 15). Підсумовуючи вищенаведене судом виявлено, що в протоколі обшуку від 16.02.2017 металева миска була без нашарувань, а дві пляшки були наповненні рідиною, а у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. металева миска має нашарування, а одна із пляшок має збиту грудку речовини білого кольору.
5. Крім того, всі пакети були обв`язані ниткою білого кольору, кінці якої заклеєні за допомогою паперової смужки, на якій є відбиток печатки: «Для пакетів Головне управління Національної поліції України в Київській області Миронівський відділ поліції», але у протоколі обшуку від 16.02.2017 р. про це нічого не зазначено.
6. На двох пакетах (пакет № 3 та пакет № 4) експертом у дослідженні у висновку експерта № 11-2/1262 від 17.03.2017 р. зазначено, що мається запис інспектор-криміналіст, проте вказана особа не приймала участь у проведенні обшуку, під час якого було вилучено дані речі, які опечатувались у спец.пакети.
7. Під час обшуку від 16.02.2017 було виявлено та вилучено сміття, серед якого знаходились пусті пачки з під сірників, лікарського засобу «Солпадеїн», пусті флакони з під «Мурашиної кислоти», які були опечатано до спец.пакету № 0004310, але їх слідчий не надавав до експерта для проведення з ними експертизи, тому не зрозуміло яке доказове значення мають дані речові докази.
Крім того, під час особистого обшуку осіб, які були присутні під час проведення обшуку 16.02.2017 у домоволодінні ОСОБА_5 , у одного з них, а саме: у ОСОБА_8 було виявлено пластиковий ін`єкційний шприц ємністю 20 мл., який на 4 мл. заповнений рідиною сивого відтінку, і даний об`єкт було поміщено до спеціального пакету №, але номер не вказано. Та вказаний об`єкт з`явився у кримінальному провадженні № 0000076 від 16.02.2017 р. і з ним було проведено експертизу, згідно висновку експерта № 1255х від 28.02.2017 р. встановлено, що на експертизу було надано ін`єкційний пластиковий шприц об`ємом 20 мл., в середині якого знаходиться рідина сивого відтінку (близько 4 мл.), та даний предмет поміщено до спец.пакету № 3432033. Крім того наданий висновок експерта від 28.02.2017 року № 1255х отримана з іншого кримінального провадження № 0000076 від 16.02.2017 року по ч. 1 ст. 309 КК України, за таких обставин вказаний доказ не може бути визнаний допустимим, оскільки він був добутий в іншому кримінальному провадженні.
Крім того, у протоколі обшуку від 16.02.2017 р. та у постанові слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його на зберігання від 30.06.2017 р. мають певні невідповідності, які полягають у тому, що під час проведення обшуку від 16.02.2017 р. описано так, що ідентифікувати із тим, що написано у постанові слідчого про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його на зберігання від 30.06.2017 р. не можливо. Окрім того, не співпадають також номери експертних пакетів.
Також, висновком експерта № 11-2/3733 від 27.06.2017 року встановлено, що у зв`язку з тим, що надані на дослідження предмети не відносяться до лабораторного посуду або обладнання та офіційно опублікованої інформації технологічного процесу виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну в кустарних умовах, на яку міг би посилатись експерт, не існує, а складання технологічної схеми синтезу особливо небезпечного наркотичного засобу дезоморфіну за межами компетенції експерта-хіміка. Тому відповісти на дане питання не можливо.
Що стосується лікарського засобу «Солпадеїн», то згідно відповіді державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві від 29.05.2018 року (том № 2, а.с. 35) відповідно до якого лікарський засіб «Солпадеїн», враховуючи що він містить в своєму складі діючу речовину кодеїн 8 мг., згідно Переліку комбінованих лікарських засобів, що зареєстровані в України та підпадають під дію наказу МОЗ України від 07.09.2012 № 708, є комбінованим лікарським засобом та відноситься до рецептурних лікарських засобів, а тому відпускається з аптечних закладів за рецептом лікаря, на якому ставиться штамп «Відпущено» та повертається покупцю, відповідно відпуск без рецепта даного лікарського засобу заборонено.
Невідповідність виявлених речей під час проведеного обшуку 16.02.2017 р. у будинку та у нежилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 є і з ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 19.02.2017 р. про арешт майна.
В усіх випадках в ході досудового розслідування факт вилучення речового доказу відображається у протоколі відповідної слідчої (розшукової) дії (обшуку, огляду тощо) (п. 5 «Інструкції про роботу з речовими доказами»), який має відповідати положенням ст. 104 КПК України.
Зміст частини протоколу, в якій фіксується факт вилучення об`єкта (речового доказу) визначений в п. 7 Інструкції по роботі з речовими доказами. В ньому мають бути перераховані всі предмети, які вилучаються, зазначені точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючи ознаки кожного об`єкта, який вилучається, а також місце, де вони були знайдені. Відповідно до п. 9 зазначеної Інструкції всі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії.
Згідно із п. 11 «Інструкції по роботі з речовими доказами» вилучені об`єкти, які є речовими доказами, мають бути оглянуті (у необхідних випадках за участю спеціаліста) та детально описані в протоколі огляду із зазначенням їх кількісних та якісних характеристик та інших індивідуалізуючих ознак, в т.ч. тих, які відображають їх доказове значення. Пункт 9 Інструкції визначає, що об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них.
За п. 3 «Порядку зберігання речових доказів» речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом із матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронності вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей завдяки яких вони мають доказове значення. На упаковці (бирці) проставляються підписи осіб, які брали участь у процесуальній дії, та зазначається інформація про вміст упаковки, найменування проведеної процесуальної дії, дата її проведення та номер кримінального провадження.
Вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчим (п. 7 «Порядку зберігання речових доказів»).
Отже, з огляду на вищевикладене суд вважає, що речові докази, які були вилучені 16.02.2017 р. під час проведення обшуку за адресою: м. Миронівка, вул. Суботіна, 3 були вилучені із грубим порушенням п. 7,9,11 «Інструкції по роботі з речовими доказами» від 27.08.2010 р. № 51/401/649/471/23/125 та положень ст.ст. з огляду на наступне:
- в протоколі обшуку не зазначені точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючи ознаки кожного об`єкта, який вилучається, а також місце, де вони були знайдені;
- вилучені об`єкти, які є речовими доказами не були оглянуті та не були детально описані в протоколі огляду із зазначенням їх кількісних та якісних характеристик та інших індивідуалізуючих ознак, в т.ч. тих, які відображають їх доказове значення.
Отже, слідча дія така як обшук від 16.02.2017 р. був проведена з істотним та очевидним порушенням порядку її проведення. Вказані порушення порядку проведення слідчої дії та вилучення предметів, які мають значення для кримінального провадження, суттєво вплинули на достовірність отриманих фактичних даних, які в подальшому використовувались при проведенні ряд експертиз.
Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому КПК. Недопустимим доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень і на нього не може посилатися суд в підтвердження винуватості особи при прийнятті судового рішення.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62 Конституції України).
Проте, мова йде не про будь-який сумнів, що виникає при розслідуванні чи судовому розгляді кримінальної справи, а лише про той, який не можна усунути.
Такі сумніви під час судового слідства вже усунути неможливо, так як протокол обшуку є основоположним документом доказом для всього подальшого ходу розслідування кримінального провадження, причому, помилки, особливо процесуальні, допущені під час складання протоколу обшуку, в судовому засіданні виправити неможливо.
Оскільки суд визнає проведений 16.02.2017 р. обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з порушеннями процесуальних норм закону, даний висновок поширюється на всі похідні її аспекти.
Проведення криміналістичних і хімічних експертиз за відсутності належно оформлених протоколів про зазначену слідчу дію, в тому числі робить такі висновки недопустимими доказами.
З огляду на викладене, взагалі не можливо однозначно стверджувати про те, що на підставі відповідних висновків експертиз, які лягли в основу обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.. 317 КК України, експертами досліджуватись, саме ті об`єкти, які вилучені під час обшуку 16.02.2017, оскільки безпосередній їх огляд не проводився, індивідуальні властивості та їх особливості (вага, розмір, колір тощо) не фіксувались.
Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно п.1 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Обов`язок доказування відповідно до змісту статті 92 КПК України покладений на прокурора. Саме він має доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Дотримуючись засад змагальності, обвинувачення мало довести перед судом за допомогою належних і допустимих і достовірних доказів, що існує єдина версія, якою безстороння людина могла би пояснити факти встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року (справа № 1?31/2011) визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини щодо доктрини «плодів отруєного дерева» сформульованої у рішеннях «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
Неможливість прийняття вказаних висновків експертів як доказів обумовлена також неможливістю ідентифікації вилучених речей та предметів, обставини щодо чого викладені вище, внаслідок чого, суд позбавлений можливості визначити чи ті самі речі та предмети були передані експертам, які були вилучені під час обшуків.
Навіть загальна інформація щодо способу упакування вилучених об`єктів містить суттєві розбіжності.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна норма встановлена в статті 17 КПК України, відповідно до якої, однією із засад кримінального провадження встановлена презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка надає гарантії будь-якій особі вважатись невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Визначення обсягу доказів достатнього для визнання особи винною у вчиненні злочину та притягнення її до кримінальної відповідальності є прерогативою суду і в даній справі суд приходить до висновку про недостатність показів допитаних в судовому засіданні свідків щодо факту проведення обшуків за місцем проживання обвинуваченого та у сусідньому будинку, чого обвинувачений не заперечував, та виявлення і вилучення під час його проведення предметів, речовин та рослин, які за зовнішніми ознаками пов`язані із незаконним обігом наркотичних речовин, оскільки їх покази містять суттєві розбіжності з приводу упакування речових доказів та порядку проведення обшуку, зокрема застосування фотоапарату, та не підкріплені письмовими та речовими доказами визнаними судом допустимими, наявність яких, виходячи із диспозиції інкримінованого злочину є обов`язковою умовою для можливості притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Окрім того, у матеріалах кримінального провадження маються слідчі експерименти із свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від 08.06.2017 р. та від 25.09.2017 р. , які є різними у плані викладу подій свідками, про що зазначено у постанові заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_43 про закриття кримінального провадження від 18 липня 2017 р. Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 08.06.2017 р. вказували про те, що обвинуваченим ніякого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України вчинено не було, а вже 25.09.2017 р. ті ж самі свідки розповідали інше.

Згідно постанови заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_43 про закриття кримінального провадження від 18 липня 2017 р. вбачається, що підставою для закриття кримінального провадження № 0000011 від 05.01.2017 р. є те, що зокрема, згідно протоколу обшуку, під час вказаної слідчої дії, слідчим проведено обшук ОСОБА_8 , у якого виявлено пластиковий ін`єкційний шприц на 4 мл заповнений рідиною сивого відтінку. Однак, слідчим не зазначено номеру спеціального пакету, до якого поміщено шприц, та не вказано, що даний шприц вилучено. Крім того, відповідно до протоколу обшуку від 16.02.2017 слідчим оглянуто та вилучено металеву миску, зубну щітку з нашаруванням коричневого кольору, сірникову коробку з лезом у ній, лезо, ін`єкційну голку, металеву ложку (об`єкт 1). Вказані речі поміщено до спеціального пакету № 0004320. При цьому, на експертизу вказані предмети надано у спеціальному пакеті під №0008668. Порушення, допущені слідчим при проведенні обшуку 16.02.2017 тягнуть за собою визнання недопустимими похідних доказів, отриманих на підставі дослідження предметів, вилучених у ході обшуку, зокрема, висновків експертиз. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання недопустимим доказом протоколу обшуку будинку ОСОБА_5 від 16.02.2017 та показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , надані ними під час проведення слідчого експерименту 08.06.2017, органом досудового розслідування не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України в суді та можливості їх отримання вичерпані. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Що стосується скасування постанови заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_43 про закриття кримінального провадження від 18 липня 2017 р. заступником прокурора Київської області від 05.09.2017 р. та в подальшому продовженні строку досудового розслідування, то слід зазначити наступне.
Заступником прокурора Київської області ОСОБА_44 скасовуючи постанову заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_43 про закриття кримінального провадження від 18 липня 2017 р. в обгрунтуванні зазначено, що у ході досудового розгляду не виконано в повному обсязі вказівки процесуального прокурора від 22.06.2017 р. та не долучено інформацію про результати розгляду слідчим суддею клопотання про дозвіл на проведення слідчого експерименту в житлі чи іншому володінні особи. Перелік слідчих та процесуальних дій не є вичерпним, та може змінюватись з урахуванням отриманих доказів.
Проте, в матеріалах кримінального провадження, що знаходиться у суді, так і в реєстрі матеріалів досудового розслідування будь які вказівки процесуального прокурора від 22.06.2017 р. відсутні.
Що стосується строків досудового розслідування.
Згідно ст.. 294 КПК України якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пункті 1 частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строку, встановленого пунктом 1 частини другої статті 219 цього Кодексу, районним (міським) або іншим прирівняним до нього прокурором.
Згідно ч. 1 ст.. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено:
1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
2. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:
1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості;
3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Статею 295 КПК України передбачено порядок продовження строку досудового розслідування. Так ч. 1 цієї статті передбачає продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування
Копія клопотання вручається слідчим або прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, що уповноважений на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування.
Підозрюваний, його захисник мають право до подання клопотання про продовження строку досудового розслідування подати слідчому або прокурору, який ініціює це питання, письмові заперечення, які обов`язково долучаються до клопотання і разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.
Прокурор, уповноважений розглядати питання продовження строку досудового розслідування, зобов`язаний розглянути клопотання не пізніше трьох днів з дня його отримання, але в будь-якому разі до спливу строку досудового розслідування
Статтею 296 КПК України передбачено задоволення клопотання про продовження строку досудового розслідування
1. Прокурор задовольняє клопотання та продовжує строк досудового розслідування, якщо переконається, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин.
2. Якщо прокурор задовольняє клопотання слідчого, прокурора, він визначає новий строк досудового розслідування. Прокурор зобов`язаний визначити найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування.
3. У разі необхідності прокурор перед спливом продовженого строку може повторно звернутися з клопотанням про продовження строку досудового розслідування в порядку, визначеному цим параграфом, у межах строків, встановлених частиною другою статті 219 цього Кодексу.
Проте, порядок продовження строку досудового розслідування, що передбачений ст.. 295 КПК України було порушено, оскільки копію клопотання про продовження строку досудового розслідування слідчим було направлено підозрюваному та його захиснику вдень подачі такого клопотання прокуророві, та на підтвердження вказаного було надано повідомлення про вручення поштових відправлень, згідно якого одне повідомлення про отримання даного клопотання захисником підозрюваного ОСОБА_7 20.09.217, а друге підозрюваним ОСОБА_5 але без зазначенням дати отримання ним.
Відповідно до ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Суд погоджується із позицією викладеною у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 344/6630/17 від 17.02.2021 року.
Згідно з положеннями ст. ст.. 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання. У Параграфі 1 Глави 24 КПК розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування.
За загальним правилом, слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитися лише в розпочатому кримінальному провадженні, відомості про яке занесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування. Будь-які слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч. 3 ст. 214, ч. 8 ст. 223, ст. 219 КПК).
Окрім того, закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК, та не має точок дотику із завершенням досудового розслідування. До цього слід додати, що законодавчі обмеження на проведення слідчих (розшукових) дій «прив`язані» саме до закінчення, а не до завершення досудового розслідування».

Згідно із статтею 62 Конституції України та статті 18 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом на недопустимих доказах та припущеннях.
Відповідно до статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана покаранню доки її вину не буде доведено в порядку передбаченому КПК. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повинна бути доведена з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних (безсумнівно істинних) доказів.
Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведена винність обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 317 КК України вчиненні обвинуваченим, і всі можливості збирання доказів вичерпані.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумнім сумнівом. При цьому, за змістом положень ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
У справі «Барбера, Мессегуо і Джабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що суд зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в межах кримінального процесуального закону.
Зі змісту п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за № 1-31/2011 вбачається, що:
- визнаватися допустимими і використовуватись як доказ у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі;
- обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
З урахуванням вищевказаного, при цьому, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, який в рішенні від 30 червня 2008 року у справі «Гефген проти Німеччини» для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева» (відповідно до неї якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж), суд не приймає як допустимі надані стороною обвинувачення докази, які є похідними від протоколу обшуку від 16.02.2017 року, а саме висновки експертиз та постанови про долучення до провадження речових доказів (оскільки на дослідження експертам надавались предмети, вилучені з порушенням процесуальних норм, а також всі інші докази, які були надані стороною обвинувачення).
Отже, відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюватися за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Таким чином, аналіз усіх досліджених у судовому засіданні доказів дозволяє суду обґрунтовано дійти до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 317 КК України, тому з огляду на це ОСОБА_5 має бути виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати за проведення судових експертиз слід компенсувати за рахунок держави
Речові докази у порядку ст. 100 КПК України підлягають знищенню.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 19.02.2017 року, слід скасувати.
На підставі вищевикладеного та керуючись Конвенцією «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року, ст.62 Конституції України, ст.ст. 373, 374, 376, 368 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним вказаного злочину.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати за проведення судових експертиз компенсувати за рахунок держави.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: скляний флакон з під рідини «Спирт мурашиний» 50 мл., прозорий скляний флакон із рідиною сивого відтінку, які поміщено до спец.пакету № 3432032; ін`єкційний шприц з нашаруванням речовини, об`ємом 5 мл, ін`єкційний шприц з нашаруванням речовини, об`ємом 5 мл, ін`єкційний шприц з нашаруванням речовини, об`ємом 12 мл, які поміщено до спец.пакету № 3232034; металева миска, зубна щітка з нашаруванням речовини коричневого відтінку, спічечний коробок, в якому знаходиться лезо, лезо, ін`єкційна голка, металева ложка; кустарного виготовлення терези, металева миска та дві пластикові бутилки заповнені (частина) рідиною які поміщено до спец.пакету № 0004320; пусті пачки з під сірників, лікарський засіб «Солпадеїн», пусті флакони з під «Мурашиної кислоти», які були опечатано до спец.пакету № 0004310, які передано на зберігання до кімнати речових доказів Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 19.02.2017 року на наступні речі: на виявлені та вилучені в ході обшуку 16 лютого 2017 року матеріальні об`єкти, які перебували у будинку та господарському приміщенні, розташованих по АДРЕСА_1 : металеву миску, в якій знаходилась зубна щітка з нашаруванням речовини коричневого відтінку, коробку з сірниками, металеві леза в кількості 2 штуки, металеву чайну ложку, ін`єкційну голку, кустарного виготовлення терези, скляний флакон «спирт мурашиний», який до половини заповнений рідиною, прозорий флакон з рідиною сивого відтінку, на пробці якого знаходяться дві ін`єкційні голки; три ін`єкційні пластикові шприци з нашаруванням в середині речовини, пластикову пляшку з вмістом рідини прозорого кольору, пластикову пляшку з вмістом твердої суміші білого кольору та металеву миску, пусті пачки з-під сірників, пусті пачки з - під лікарського засобу «Солпадеїн», пусті флаконі з-під «мурашиної кислоти», які після вилучення запаковані до спеціальних пакетів для речових доказів: №№ 0008668, 3432032, 3432034, 0004320, 0004310, - скасувати.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1