Номер провадження № 1-кс/641/194/2022 Справа № 641/583/22
УХВАЛА
02 лютого 2022 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
підозрюваної ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, раніше не судимої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -
До Комінтернівського районного суду м. Харкова 01.02.2022 року надійшло клопотання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , в якому вона просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 строком на 60 діб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , працюючи на посаді інспектора Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та будучи працівником правоохоронного органу, 14.01.2022 року о 20 год. 00 хв. разом із інспектором Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції ОСОБА_9 заступили на чергування та несли службу з охорони публічного порядку та публічної безпеки у складі екіпажу «Купол - №2202» на службовому транспортному засобі Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції автомобілі «Тойота Пріус», зі службовим номерним знаком д.н. « НОМЕР_1 ».
Після прибуття поліцейських на місце виклику, з метою виконання своїх службових обов`язків, пов`язаних з охороною громадського порядку, працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у однострої працівника поліції, з відповідними до наказу МВС України №718 від 19.08.2017 «Про затвердження правил носіння однострою поліцейських» знаками розрізнення, відповідно представились присутнім особам, які гучно слухали музику та перебували в коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 , назвавши свої прізвища та займану ними посаду, діючи правомірно, відповідно до вимог передбачених ст.ст.18, 23, 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», провели профілактичну бесіду з присутніми особами, що знаходились в коридорі за вказаною адресою, про недопущення порушень громадського порядку та виїхали з місця події за подальшим маршрутом.
Після цього, 15.01.2022 о 01 год.55 хв. екіпажу УПП у м. Харкові ДПП «Купол - №2202» надійшов повторний виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , порушується режим тиші, ситуація про припинення порушення тиші у нічний час не врегульована.
Поліцейські УПП у м. Харкові ДПП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відповідно до ч. 1
ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу та підлягають захисту, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», приблизно о 02 год. 19 хв., реагуючи на виклик вдруге прибули до вищезазначеної адреси, де в коридорі знаходилась компанія людей, в тому самому складі, що і при попередньому виклику. Працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою припинення подальшого вчинення адміністративних правопорушень повторно почали роз`яснювати присутнім, що вони своїми діями скоюють адміністративне правопорушення.
Вислухавши працівників поліції, компанія людей, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що знаходились в приміщенні коридору за вказаною адресою, відмовились виконати законні вимоги поліцейських, щодо припинення вчинення ними адміністративного правопорушення, передбаченого ст.182 КУпАП, та, демонструючи явну неповагу до авторитету державної влади, ОСОБА_13 почала висловлюватись нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, показувати непристойні жести жбурляючи в сторону поліцейських своє взуття. Продовжуючи виконувати свої службові обов`язки та не реагуючи на нецензурні вислови відносно них, працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно звернулися до присутніх з вимогою припинити порушувати громадський порядок.
В подальшому, 15.01.2022 приблизно о 02 год. 30 хв., в ході продовжуваного конфлікту, поліцейських виштовхнули з приміщення та не припиняючи свої протиправні дії ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є працівниками правоохоронного органу, так як останні представилися та знаходилися в однострої працівників поліції, з відповідними знаками розрізнення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи законною вимогою працівників поліції заспокоїтись та припинити свої протиправні дії, виражаючись в сторону поліцейських нецензурною лайкою, знаходячись на вулиці поблизу будинку № 30 по вул. Танкопія в Слобідському районі м. Харкова спостерігаючи за подіями, знаючи та усвідомлюючи, що вказані співробітники поліції перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», маючи умисел на протидію здійсненню ними покладених на них обов`язків з охорони громадського порядку, ігноруючи законні вимоги припинити порушувати громадський порядок, підбігла до патрульного ОСОБА_9 , маючи намір на вчинення протиправних дій, спрямованих на насильство щодо працівника правоохоронного органу, діючи з умислом на заподіяння тілесних ушкоджень співробітнику поліції, наблизившись до останнього, та перебуваючи напроти нього, нанесла декілька ударів та саден двома руками в область обличчя та голови поліцейського ОСОБА_9 .
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 було завдано тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на голові, що за ступенем тяжкості відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
За даним фактом 31.01.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, слідчий зазначає, що є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечує.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечують, вказують на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, наведених слідчим та прокурором.
Крім того, зазначають, що слідчі дії вчинялись до внесення відомостей до ЄРДР, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 слідчим, який згідно витягу з ЄРДР не входить до групи слідчих, які здійснюють досудове розслідування в межах цього кримінального провадження.
Прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 самостійно з`являлась на виклик слідчого та до суду, від органу досудового розслідування не переховується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має тісні соціальні зв`язки, зареєстроване місце проживання, кожного дня здійснює догляд за своїми онуками, які проживають поряд з нею разом зі своїми батьками.
Також захисник зазначає, що ОСОБА_5 незаконно була затримана 15.01.2022 року та доставлена до відділу поліції, протокол про затримання в порядку КПК України та КУпАП не складався, що є порушенням її прав. У судовому засіданні захисник заявив усне клопотання в порядку ст. 206, 208 КПК України про визнання затримання ОСОБА_5 незаконним та повідомлення відповідних органів про вказані порушення.
У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що 15.01.2022 року з боку поліцейських до неї були застосовані насильницькі дії, її примусово вночі було доставлено до відділу поліції. Після прибуття до відділу поліції її захисника, їй було вручено виклик до слідчого, та вона залишила відділ поліції. Наступного дня вона пройшла судово-медичне обстеження, копію висновку на теперішній час ще не отримала.
Оцінивши вказані факти, слідчий суддя зазначає, що статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Відповідно до пп. «с» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.
Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.207 КПК України).
Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.
Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.
Відповідно до положень ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
При цьому положення ст. 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.
Стаття 206 КПК України надає слідчому судді повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення та ін.) та звільнення особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у рішенні від 17 березня 2011 року у справі "Бочаров проти України", здійснення розслідування фактів жорстокого поводження та катування щодо особи під час досудового слідства тим же органом, який проводив досудове розслідування не може бути визнане незалежним та ефективним розслідуванням.
З урахуванням повідомлення ОСОБА_5 у судовому засіданні про застосування до неї 15.01.2022 року працівниками поліції насильницьких дій, слідчий суддя вважає за необхідне доручити другому слідчому відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, провести перевірку фактів застосування до підозрюваного ОСОБА_5 насильницьких дій 15.01.2022 року під час її доставлення та перебування у відділі поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані відеозаписи, слідчий суддя відносно клопотання про обрання запобіжного заходу зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.
Крім того, суд приймає до уваги п. 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини», згідно з яким наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення, а також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
31.01.2022 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що підтверджується протоколом огляду місця події від 15.01.2022; показаннями потерпілого ОСОБА_8 ; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; пред`явленням потерпілому ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками гр. ОСОБА_5 ; пред`явленням потерпілому ОСОБА_9 для впізнання за фотознімками гр. ОСОБА_5 ; наданими учасниками відеоматеріалами, на яких відображені події 15.01.2022 року, показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , висновком експерта № 09/79-С/2022.
При цьому слідчий суддя, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване підозрюваній діяння.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені, ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваній, суд вважає, що існують ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, а зважаючи на те, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії досудового розгляду, існують ризики того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування/суду.
В зв`язку з викладеним, суд вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
При цьому у судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, здійснює догляд за непрацездатними батьками та неповнолітніми онуками, до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді, тяжкості покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 20:00 год. до 06.00 год. за місцем реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) прибувати на першу вимогу до слідчого відділу відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, до Слобідської окружної прокуратури м. Харкова, а також до Комінтернівського районного суду м. Харкова;
2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20-00 до 06-00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали складає 2 місяці з дня її проголошення, тобто до 02 квітня 2022 року.
Ухвалу передати через слідчого для виконання органам національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .
Доручити другому слідчому відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, провести перевірку фактів застосування 15.01.2022 року до ОСОБА_5 насильницьких дій під час її доставлення та перебування у відділі поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1