Справа №592/8380/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1117/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні спільного подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову якою задовольнити спільного подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 серпня 2021 року у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , було відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка засудженого за весь час відбування покарання не свідчить про сумлінність, а позитивні зміни відбулися з 2020 року, а отже суд не може дійти висновку, що цілі покарання, були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, як це передбачено ст. 81 КК.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник ОСОБА_8 посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваної ухвали, оскільки останні не містить в собі мотивів щодо не перевиховання засудженого. Зазначає захисник і про відсутність в матеріалах справи характеристики від 10 серпня 2020 року на яку посилається суд. Вважає, що в діях його клієнта спостерігається процес позитивних змін, а саме з 2015 року. Зазначає, що під час розгляду справи, суд першої інстанції, належним чином не надав оцінки всім матеріалам справи.

Вислухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали в повному обсязі, прокурора, який просив залишити ухвалу без зміни, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Так, згідно ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обов?язковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.

Згідно з ч.1ст.6 КВК, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз?яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м?яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов?язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Таким чином суд має переконатись у тому, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відбуваючи покарання. Інакше кажучи, що визначені законом цілі відбування покарання були досягнуті.

З врахуванням вимог вищевказаного Пленуму дані, що свідчать про сумлінну поведінку та ставлення засудженого до праці мають бути не лише констатовані у поданні органу чи клопотанні особи, які вносять його до суду, а й доведеними перед судом належними, допустимим й достовірними доказами.

Так, сумлінна поведінка означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; активну участь у самодіяльних організаціях засуджених, виконання розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу;товариському ставленні до інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу,бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.

З матеріалів провадження вбачається наступне, так 21 липня 2014 року ОСОБА_7 був засуджений вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова за ч. 1 ст. 115 КК до покарання виді позбавлення волі на строк 10 років.

З 25 грудня 2017 року ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)», за вчинення особливо тяжкого злочину.

Початок строку відбування покарання 08 травня 2014, кінець строку відбування покарання 09 грудня 2023. ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання 10 червня 2021 року, станом на 02 серпня 2021 року, не відбута частина покарання становить 2 роки 03 місяці 07 днів.

У період з 29 травня 2015 року по 07 березня 2019 року проходив лікування у ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» та «Бучанська виправна колонія № 85».

Згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_7 має 9 заохочень за ставлення до праці, а також за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, мав 2 стягнення у 2016 році за порушення форми одягу та паління у невстановленому місці, а також вилучення забороненого предмету, які погашені.

Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених.

Із характеристик на засудженого за 2018, 2019 та 2020 роки вбачається, що останній в цілому стає на шлях виправлення, однак вказані характеристики хоч і не мають негативного відтінку в цілому, однак не містять в собі жодної інформації про динамічні та стабільні істотні зрушення у особі обвинуваченого, при яких можливо б було стверджувати про докорінну зміну особистості та готовність її до право слухняної поведінки за межами установи виконання покарання.

Що стосується характеристик за 2021 рік, то вони в основному свідчать про доведеність виправлення засудженим.

Однак, колегія суддів повністю погоджується і з висновками суду першої інстанції, що зміна характеристик особистості засудженого має бути не лише з позитивною динамікою, а й з надійною сталістю, тобто такою аби у нікого не виникало сумніву, що особа реально перевиховалася і відпала будь яка потреба у її триманні в умовах ізоляції від суспільства та такого роду поведінка засудженого буде стійкою до будь яких провокаційних чинників. Вказане можливо побачити лише виключно у сталій позитивній динаміці і у довгостроковій перспективі, а не в короткостроковій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на той факт, що засуджений відбуває покарання за умисне вбивство, тобто за умисне спричинення смерті іншій особі і наслідки такого діяння є непоправними, а тому не лише зовнішні дії засудженого, а й його свідомість мають бути таким чином змінені аби мета покарання (ст. 50 КК) була досягнута.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недостатність мотивів при прийнятті рішення та про помилковість висновків суду першої інстанції повністю спростовуються, як матеріалами кримінального провадження, так і вище зазначеними висновкам суду першої інстанції та висновками суду апеляційної інстанції за результатам апеляційного перегляду.

Що до доводів апеляційної скарги з приводу посилання суду першої інстанції на не існуючу характеристику, то вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, т. ІІ особової справи а. к. п. 30, де міститься відповідна характеристика на засудженого.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка відповідає вимогам ст. 370 КПК щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 серпня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» та голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4