ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та представника СВК-67 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покаранням у виді виправних робіт.

На таке судове рішення засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати ухвалу районного суду та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Висновки суду про те, що він не став на шлях виправлення у зв`язку з тим, що не має бажання працювати не відповідають фактичним обставинам, оскільки він закінчив курси професійного перепрофілювання по спеціальності верстатник деревообробних верстатів та отримав вказану спеціальність. Твердить, що зробив належні висновки після вчинення злочину та його готові працевлаштувати у випадку задоволення клопотання, що буде корисно також і для суспільства. До дисциплінарної відповідальності під час відбування покарання не притягався, а тому така поведінка свідчить про те, що він став на шлях виправлення. На даний час досяг відповідного ступеню виправлення та до звільнення йому залишилося менше 10 місяців.

Вказує, що суд не взяв до уваги стан його здоров`я, який за період перебування ним у колонії значно погіршився, що призвело до неможливості працювати фізично.

Провадження№11-кп/822/350/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 82 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора та представника СВК-67 про відсутність підстав для скасування судового рішення, заслухавши думку представника ТОВ «Киселівська земля» ОСОБА_10 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Положеннями ст.82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива за наявності підстав та умов, визначених цією нормою кримінального закону.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням у випадку, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п.п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2019 року за ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ст.69 КК України на чотири роки позбавлення волі.(а.о.с.28-30).

Початок строку відбування покарання обчислено з 12 квітня 2019 року.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 січня 2020 року зараховано засудженому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2019 року по 16 січня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.35 особової справи) .

Таким чином, закінченням строку відбування покарання є 07 липня 2022 року.

Отже, ОСОБА_6 , згідно закону має право ініціювати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням як такий, що відбув не менше двох третин строку покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.82 КК України, достатньою підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є встановлення судом тієї обставини, що засуджений став на шлях виправлення.

Те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

При цьому висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення повинен ґрунтуватися на повному та всебічному врахуванні даних про особу засудженого.

Викладене узгоджується з позицією Верховного суду України, що міститься у пунктах 2, 17 постанови Пленуму №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року.

Відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, суд вказав, що не вбачає процесу достатніх позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого, тому прийшов до висновку, що на даний час засуджений не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України.

При цьому, як вбачається зі змісту ухвали, суд в основу свого рішення фактично прийняв характеристику на засудженого від 06.08.2021 року по місцю відбування покарання у Сокирянській ВК №67(а.с.12)

Крім цього суд судом були враховані наявні в особовій справі засудженого виписки з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, з який вбачається, що станом на 06.07.2020 року та станом на 25.01.2021 року ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Разом із тим, суд не надав оцінки іншим наявними у особовій справі та дослідженим у судовому засіданні доказам, що істотно вплинуло на правильність прийнятого рішення та є підставою для його скасування через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, прийнявши в основу рішення характеристику від 06.08.2021 року, яка не є негативною та виписки з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, суд не зазначив, чому відкидає інші, наявні у справі докази, які вказують на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого- це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно ч.3 цієї статті основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Ці позитивні зміни мають бути закріплені подальшим відбуванням покарання, однак уже більш м`якого.

Даючи оцінку сумлінності поведінки засудженого за період відбування покарання як необхідної передумови для висновку про його виправлення, суд в ухвалі формально вказав, однак фактично не надав належної оцінки наступним обставинам.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 13 березня 2020 року (а.о/с 81).

Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2019 року, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.4 ст.187, ст.69 КК України та йому призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вчинений засудженим злочин,хоча і відноситься до категорії особливо тяжких, однак,згідно встановлених вироком обставин, під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 перебував у автомобілі та будь-яких активних дій відносно потерпілого не вчиняв та його дії кваліфіковані як готування до злочину

У суді ОСОБА_6 повністю визнав винуватість, щиро розкаявся у скоєному та судовий розгляд здійснювався із застосуванням вимог ст.349 КПК України без дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_6 не оспорював фактичних обставин обвинувачення(а.с.28-30 частини 1 особової справи)

Матеріальної шкоди злочином не спричинив та будь-яких зобов`язань по відшкодування шкоди чи виконавчих листів не має.

Суд при прийнятті рішення не зважив, що у період відбування покарання ОСОБА_6 виявив бажання навчатися, тому у період з 17 серпня 2020 року до 18 лютого 2021 року навчався у Сокирянському навчальному центрі №67 та отримав професію-верстатник деревообробних верстатів 3-го розряду, що підтверджується довідкою від 19.02.2021 року, яка є у особовій справі засудженого.

Аналіз зазначених у характеристиках(а.с.7 судової справи,а.с.95,107, 121,160 частини 2 особової справи) даних не свідчить про те, що ОСОБА_6 не дотримується режиму відбування покарання та обов`язків, встановлених Правилами внутрішнього трудового розпорядку установи виконання покарання, не виконує законні вимоги та вказівки адміністрації.

Суд також не врахував, що відповідно до наявних у справі довідок про заохочення і стягнення , ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягався та заохочень не мав. (а.с.96, 108, 122)

Недопущення ОСОБА_6 протягом періоду, який оцінював суд на час прийняття рішення,порушень режиму відбування покарання також свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 є батьком неповнолітньої дитини, відносини із рідними добрі та підтримуються постійно протягом періоду відбування засудженим покарання шляхом побачень та отримання передач зокрема і від матері, ОСОБА_11 .

Викладене свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, що сприятиме ресоціалізації засудженого після звільнення з місць позбавлення волі.

Відповідно до довідки, виданої центром первинної медико-санітарної допомоги від 11.09.2021 року, ОСОБА_11 , 1950 року народження, (мати засудженого) знаходиться на «Д» обліку з діагнозом:Ішемічний інсульт.Гіпертонічна хвороба 2 ст.Хвора перебуває у важкому стані та потребує стороннього догляду.

Згідно довідки ТОВ «Киселівська земля» від 09.09.2021року товариство гарантує працевлаштування ОСОБА_6 після звільнення з місць позбавлення волі в якості виконавчого директора ТОВ «Киселівська земля» з зарплатою у розмірі не менше мінімальної заробітної плати.

Таку позицію директор ТОВ «Киселівська земля» ОСОБА_10 підтримав під час апеляційного розгляду інстанції та підтвердив, що товариство гарантує працевлаштування ОСОБА_6 у разі звільнення з місць позбавлення волі та задоволення його клопотання.

Накладене на ОСОБА_6 30 серпня 2021 року стягнення у виді догани не може свідчити про те,що він не став на шлях виправлення, оскільки стягнення не було накладено на засудженого на час прийняття рішення судом першої інстанції та за змістом допущене засудженим порушення полягало у тому, що він поспішав, щоб не запізнитись на вечірню перевірку та забув одягнути верхній одяг, на якому був нагрудний знак.Отже, такі дії не є умисними по суті,а тому не є достатньою підставою для відмови у задоволенні його клопотання.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що висновки районного суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи і така невідповідність істотно вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, яке підлягає скасуванню відповідно до вимог ст.ст.407 ч.1 п.4, 409 ч.1 п.2, 411 КПК України із ухваленням нової ухвали апеляційним судом та задоволення клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 закінчується 07.07.2022 року, про що свідчить матеріали особової справа, а тому засудженого слід звільнити на невідбутий строк покарання, визначений на момент прийняття рішення апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,411,418,419,537-539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_8 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покаранням у виді виправних робіт задовольнити

Замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 грудня 2019 року у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на невідбутий строк 9 (дев`ять) місяців 11(одинадцять) днів з відрахуванням із суми заробітку засудженого 20% в доход держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3