Провадження № 1-кс/752/8957/21
У Х В А Л А

02 листопада 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 001916 від 11.12.2019 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, клопотання старшого слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Києві майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, -
встановив:
до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Києві майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 в якому просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить йому на праві приватної власності, а саме: транспортний засіб «Фольцваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також причіп НОМЕР_3 , 2009 року випуску.
Слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності зазначив, що вимоги клопотання підтримує та просить задовольнити.
Слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення власника майна, керуючись вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.
Із матеріалів клопотання вбачається, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, місцезнаходження якого: м. Київ, проспект Голосіївський, 50, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 001916 від 11.12.2019 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України
В обгрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наказом ГУНП в м. Києві №872/ос поновлено на посаді старшого інспектора з особливих доручень управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП у м. Києві.
Наказом ГУНП в м. Києві №1040 о/с від 30.12.2016 ОСОБА_3 призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень сектору пожежної безпеки управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у м. Києві.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в кінці жовтня 2016 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідуванні встановити не виявилось за можливе, у ОСОБА_3 виник умисел на особисте збагачення шляхом привласнення грошових коштів у вигляді заробітної плати, яку він отримував за основним місцем роботи, не маючи на це законних підстав.
З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що самостійно не в змозі реалізувати власний злочинний умисел, направлений на привласнення грошових коштів, з метою особистого незаконного збагачення, наприкінці жовтня 2016 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідуванні встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_3 , маючи сталі дружні зв`язки з посадовими особами ГУНП в м. Києві вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 , який обіймав посаду начальника сектору пожежної безпеки управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції України, та був безпосереднім керівником ОСОБА_3 .
В результаті вказаних спільних дій ОСОБА_3 щомісячно безпідставно отримував заробітну плату з 31.10.2016 до 20.12.2019, якою розпоряджався на власний розсуд.
Згідно з висновком судово-економічної експертизи від 02.06.2021 №СЕ-19-20/24362-ЕК встановлено, що необґрунтовано перерахована заробітна плата ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 за період з 31.10.2016 по 20.12.2019 становить 375 271 гривню 52 копійки.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді старшого інспектора з особливих доручень управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в м. Києві та на посаді старшого інспектора з особливих доручень сектору пожежної безпеки управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в м. Києві, в період часу з 31.10.2016 по 20.12.2019 включно, безпідставно отримав, та у подальшому привласнив заробітну платню за місцем роботи ГУНП у м. Києві на загальну суму 375 271 гривню 52 копійки, що більше ніж в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
13.08.2021 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме: в привласненні чужого майна, яке перебувало в її віданні, вчиненого у великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
11.10.2021 представником ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 в рамках досудового розслідування кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 на загальну суму 375 271 грн. 52 коп.
Таким чином, з метою забезпечення цивільного позову та в подальшому можливої його конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_3 .
Встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить транспортний засіб «Фольцваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також причіп НОМЕР_3 , 2009 року випуску.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею враховано вимоги ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, а саме арешт на майно накладається з метою забезпечення цивільного позову та в подальшому можливої його конфіскації, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Надані до суду матеріали клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя приходить висновку, що слідчим в клопотанні доведено, що з метою забезпечення цивільного позову та в подальшому можливої його конфіскації у органу досудового розслідування виникла обґрунтована потреба у накладенні арешту, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України,-
постановив:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить йому на праві приватної власності, а саме: транспортний засіб «Фольцваген Пасат», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також причіп НОМЕР_3 , 2009 року випуску.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1