У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2021 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , начальника сектору дізнання Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка клопотання начальника сектору дізнання Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000100, внесеного до ЄРДР 10 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Магдалинівського районного суду надійшло клопотання начальника сектору дізнання Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке погоджено прокурором у кримінальному провадженні № 0000100 внесеному до ЄРДР 10 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та відповідає вимогам ст. 244 України.

Відповідно до клопотання, 10 листопада 2021 року по лінії 102 надійшло повідомлення від ПОГ ОСОБА_5 про те, що поблизу с. Личкове на р. Оріль, невстановлені особи займаються незаконним рибним промислом.

Виїздом на місце пригоди було встановлено, що громадянин ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 поблизу с. Личкове Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області на старому руслі р. Оріль, використовуючи заборонене знаряддя лову одну рибальську жилкову сітку та дерев`яний човен кустарного виробництва, здійснили виловив з вказаної водойми живих водних біоресурсів, а саме: карась «сріблястий» 13 штук, «товстолоб білий» - 30 штук; «щука» - 27 штук, «амур білий» - 1 штука, чим спричинили державі істотну шкоду.

10 листопада 2021 року під час огляду місця події на березі старого русла р. Оріль, поблизу с. Личкове, Новомосковського (Магдалинівського) району, Дніпропетровської області, було виявлено та вилучено: 1)одну рибальську жилкову сітку, 2) живі водні біоресурси, а саме: карась «сріблястий» 13 штук, «товстолоб білий» - 30 штук; «щука» - 27 штук, «амур білий» - 1 штука.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100.

Попередня кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 249 КК України «Незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду».

Таким чином, є підстави вважати, що незастосування заборони на заборонені знаряддя лову, які є знаряддями вчиненого проступку, які знаходилися у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборони розпоряджатися ним, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, який є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Вилучені предмети містять сліди вчинення злочину та можуть бути знаряддям вчинення злочину, а тому мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, та не можуть бути поверненим, оскільки можуть бути знищеним. Крім цього необхідно провести криміналістичні експертизи. У зв`язку з цим з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказані предмети.

Однак, накладення арешту на вилучені в ході огляду речі є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення.

Враховуючи вище викладене,виявлені та вилучені речі та предмети в ході обшуку є речовим доказом, як матеріальний об`єкт оскільки дані речі можуть бути предметом кримінального правопорушення на яких в свою чергу може міститися слідча інформація або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин того, що буде встановлено під час подальшого кримінального провадження та не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

Накладення арешту на вищевказані речі є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення. У зв`язку з чим виникла необхідність здійснити їх арешт, на підставі ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання слідчим суддею, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 клопотання слідчого підтримав, прохав суд його задовольнити.

Начальник сектору дізнання ОСОБА_4 прохав суд накласти арешт на вказані речі, з метою запобігання можливостей їх приховування, пошкодження,знищення та відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Вислухавши прокурора, дослідивши наданні до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вищевказані речі та предмети як дані речові докази мають суттєве значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання начальника сектору дізнання Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000100, внесеного до ЄРДР 10 листопада 2021 року задовольнити.
Накласти арешт на вилучені в ході проведення огляду місця події 10 листопада 2021 року майно: одна рибальська жилкова сітка, яка знаходилася у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заборони користування та розпорядження ним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та будь кому іншому
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, потерпілим його представником протягом п`яти діб з дня її винесення.
Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1