Номер провадження 1-кп/495/290/2021
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу
24 листопада 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
провівши у залі суду м. Білгород-Дністровський судовий розгляд по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0002916 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3
захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

У провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_3 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а строк раніше обраних запобіжних заходів спливає. Вони обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим вони можуть переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вказаного кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не має.

Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 підтримала позицію своєї підзахисної.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважає його необґрунтованим. Прокурором не надано жодного доказу в обґрунтування клопотання. Її підзахисний вже три з половиною роки перебуває під вартою, а справа по суті не слухається. У розумінні практики ЄСПЧ лише одна тяжкість вчиненого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою, крім того по зазначеному провадженню органом досудового слідства не вірно кваліфіковані дії обвинувачених. Зауважила, що її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, а саме він одружений та має дитину на утриманні. Крім того, її підзахисний має постійне місце проживання у м. Білгород-Дністровський. Просила змінити запобіжний захід її підзахисному на домашній арешт.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника. Пояснив, що дійсно він вже тривалий час перебуває під вартою без ухвалення вироку.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», а саме:

«У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту».

Оскільки справа була призначена до розгляду на 14.00 годину 24.11.2021, але з урахуванням того, що суддя ОСОБА_9 перебуває у відпустці, вважаю необхідним провести розгляд клопотання прокурора стосовно продовження міри запобіжного заходу головуючим по справі.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Судом було встановлено, що з 23.08.2018 року обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою.

Також, з клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що воно складається з копіювання змісту обвинувального акту та посилання прокурора, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зазначене клопотання прокурором подається вже більш ніж три роки.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

Прокурором не надано жодного аргументованого доказу, що існують будь-які ризики того, що обвинувачений вчинив, або намагався вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Крім того, обвинувачений вже тривалий час, а саме більш ніж три роки перебуває під вартою, та весь цей час ні від потерпілого або свідків не надходило будь-яких заяв щодо тиску на них з боку обвинуваченого.

Також за весь цей час стороною обвинувачення не було надано жодного доказу на обґрунтування вини ОСОБА_4 , а весь цей час відбувалися засідання, на яких розглядалися лише клопотання про продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд враховує вимоги ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також Суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.
Крім іншого суд враховує правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.
На підставі викладеного та враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, а також те, що по справі не допитано обвинуваченого, потерпілого, не досліджено інших доказів сторони обвинувачення, які не надаються суду більш ніж три роки, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та приходить до висновку про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених на час судового розгляду.
Крім того, на підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_3 у разі визнання її винуватою, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, враховуючи розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа, враховуючи її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченої постійного місця проживання, а також те, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, потерпілий, свідки, враховуючи, що обвинувачена раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох малолітніх дітей та статус багатодітної матері, що підтверджується відповідним свідоцтвом, суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої на час судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199, 331, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, який діє до 22.01.2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду за викликом;
- не відлучатися за межі м. Білгород-Дністровський Одеської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, який діє до 22.01.2022 року включно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду за викликом;
- не відлучатися за межі Саратського району без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню.

Роз`яснити обвинуваченим положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1