Справа № 369/9386/18
Провадження № 1-кп/369/1038/21
В И Р О К
іменем України
24.11.21 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003812 від 15.06.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина Українки, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

встановив:

15.06.2018 року близько 07.30 ОСОБА_6 незаконно проник до кімнати в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , яку орендував потерпілий ОСОБА_7 , де, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, два рази ударив ОСОБА_7 правою рукою в обличчя, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді синця лівої виличної ділянки, яке, відповідно до висновку спеціаліста № 41 від 15.06.2018 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, після чого шляхом ривка вихопив з руки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Meizu M3 Note 16 Gb» сірого кольору вартістю, згідно висновку експерта № 2816 від 26.07.2018 року, 2625 грн.

Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку в розмірі 2625 грн.

24.11.2021 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 з письмової згоди потерпілого ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке він повинен понести у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту частин другої та четвертої статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні щодо тяжкого майнового злочину може бути укладена лише з письмової згоди потерпілого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України (у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, та поєднане з проникненням у житло (грабіж), в якому потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, а обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому діянні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захисникам також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід не обирався, долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду від 24.11.2021 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ у справі мобільний телефон марки «Meizu M3 Note 16 Gb», який переданий потерпілому ОСОБА_7 , залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1