Справа № 307/3827/21
Провадження № 1-кп/307/379/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , перекладача Мустафаєва Палата, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, приватного підприємця, із 17.04.2009 року зареєстрованого у АДРЕСА_1 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 25 лютого 2021 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Луцького міськрайонного суду Волинської області не заперечили щодо призначення судового розгляду в даному кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши матеріали обвинувального акта з долученими до нього додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно із приписом пункту 13 частини 1 статті 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Наявність формулювання обвинувачення є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України - анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство),та в обвинувальному акті не зазначено місце народження обвинуваченого, а також не зазначено його місце проживання, а міститься лише місце реєстрації обвинуваченого: АДРЕСА_1 , при цьому, в підготовчому судовому засіданні обвинувачений заявив, що по даній адресі він не проживає.

Згідно обвинувального актаОСОБА_4 бвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 91, ч. 3 ст. 374 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. В подальшому вони, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення, мають бути зазначені прокурором у обвинувальному акті, а судом в обвинувальному вироку.
Також в порушення пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення відсутня така ознака суб`єктивної сторони кримінального правопорушення як мотив, оскільки його встановлення є важливим в плані відмежування його від інших кримінальних правопорушень, вчинення яких може супроводжуватись пошкодженням чужого майна. Це, зокрема, стосується таких злочинів, як диверсія (стаття 113 КК України), вимагання (стаття189 КК України), терористичний акт (стаття 258 КК України), масові заворушення (стаття 294 КК України). Також в обвинувальному акті місцем правопорушення вказано вулицю Перемоги в м. Тячів, Закарпатської області, хоча згідно офіційного переліку вулиць, провулків, площ м. Тячів вулиця Перемоги в м. Тячів відсутня, а є вулиці з назвами 30 років Перемоги та 40 років Перемоги.
Крім того, обвинувальний акт містить відомості, які не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме - висновок авто-товарознавчої експертизи, який може бути доказоми у кримінальному провадженні і має надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.
Висунуте слідством обвинувачення за обвинувальним актом, який не містить аналізу правильності пред`явленого обвинувачення, є таким, що суперечить вимогам ст. 121 Конституції України, згідно з якими обов`язком прокурора є нагляд за додержанням законів органами слідства з метою захисту прав у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав і свобод людини

Положення п. а) ч. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» визначає, що однією із гарантій права на справедливий суд є негайна та детальна проінформованість обвинуваченого про характер і причини обвинувачення висунутого проти нього.
Наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті порушує одну із основних конституційних гарантій обвинуваченого - право на захист, оскільки позбавляє останнього знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, а також подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, а суд належним чином встановити істину у кримінальному провадженні.
Отже, наведене свідчить, що ні прокурор, ні керівник органу досудового розслідування, ні слідчий, як того вимагає ч. 2 ст. 9 КПК України, не забезпечили всебічність, неупередженість та повноту дослідження обставин кримінального правопорушення, що може суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні та використання сукупності доказів, які обгрунтовують ці висновки. Ця суперечність означає порушення прокурором засад законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності, що унеможливлює подальше кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги ст. 24 Конституції України, ст. ст. 8, 10, 21 КПК України щодо верховенства права, рівності учасників кримінального провадження перед законом і судом та доступу до правосуддя, практику Європейського суду та вимоги ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадження слід повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 91, 291, 314, 374 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000122 від 25 лютого 2021 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України - повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення вказаних недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 09 год. 30 хв. 25 лютого 2022 року.

Головуюча: ОСОБА_1