УХВАЛА
Справа № 521/16006/21

Номер провадження:1-м/521/114/21

08 жовтня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , затриманого ШАРІФДЖОНА ТЕМУРІ, захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Р.Таджикистан, громадянина Р. Таджикистана, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
До Малиновського районного суду міста Одеси надійшло клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м.Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ). В обгрунтування свого клопотання керівник прокуратури зазначає наступне.

01.09.2021 о 05 годині 05 хвилин співробітниками СБУ у приміщенні відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області затриманий громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на міжнародному рівні розшукується компетентними органами Республіки Таджикистан, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 401 КК РТ (найманство).

Співробітниками СБУ 01.09.2021 складений протокол про затримання ОСОБА_10 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.

За ініціативою компетентних органів Республіки Таджикистан 17.01.2018 до міжнародної бази Інтерпол внесені відповідні відомості щодо розшуку ОСОБА_11 .

Підставою для затримання ОСОБА_10 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.

Постановою начальника єдиного республіканського Штаба від 05.09.2017 відносно ОСОБА_10 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 п. а ст. 179-2 КК РТ (фінансування злочинів терористичного характеру).

Постановою слідчого СУ ГКНБ Республіки Таджикистан від 07.09.2017 ОСОБА_10 притягнуто в якості обвинуваченого та заочно пред`явлено обвинувачення за ч.2 п. а ст. 179-2 КК РТ.

Постановою слідчого СУ ГКНБ Республіки Таджикистан від 16.09.2017 ОСОБА_10 оголошено у розшук.

Суддею районного суду І. Сомоні м. Душанбе 19.09.2017 видано ордер на арешт ОСОБА_11 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2021 відносно ОСОБА_10 застосовано тимчасовий арешт.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2021 відмовлено в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2021; ухвала залишена без змін.

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Таджикистан про видачу ОСОБА_10 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого за ч.2 п. а ст. 179-2 КК РТ.

Відповідно до обставин справи ОСОБА_13 у 2012 році виїхав до Турецької Республіки, де проживає по теперішній час. Перебуваючи в Республіці Туреччини, він ознайомився з ідеями і цілями екстремістсько - терористичної організації «Ісламська держава Іраку і Леванте» прийняв і підтримав їх. Потім, ОСОБА_14 з метою внесення свій внесок в діяльність екстремістської організації та надання фінансової допомоги, усвідомлюючи, що фінансування терористичної групи чи окремих її членів є злочином, навмисне отримував великі кошти з 2014 по 2016 р від члена даної організації ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який бере участь з 2014 року по теперішній час на стороні ІГІЛ в збройних конфліктах проти урядових сил Сирії. Після цього, ОСОБА_14 на основі попередньої змови з ОСОБА_16 Ізатуллоевічем, відправляли кошти ОСОБА_17 (щодо нього порушено кримінальну справу, №26713 від 25.04.2017 по ст. 401 КК РТ), ОСОБА_18 (щодо нього порушено кримінальну справу №18513 від 19.05.2016 по ст.401 КК РТ), ОСОБА_19 (щодо нього порушено кримінальну справу, №14731 від 12.05.2016 по ст.401 ККРТ) та іншим особам, які нині перебувають в рядах ІГІЛ на території Арабської Республіки Сирії, для використання в терористичних злочинах.

Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_20 на території Республіки Таджикистан відповідає злочину, передбаченому ч.2 ст.258-5 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.

Строки давності притягнення до відповідальності, передбачені ст. 49 КК України - не спливли.

Особу затриманого встановлено паспортом громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 від 30.10.2019, термін дії до 29.10.2029.

Відповідно до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_13 не є громадянином України, з клопотанням про набуття статусу біженця або додаткового захисту не звертався, на обліку не перебуває; стан здоров`я задовільний; раніше не судимий.

Крім цього, у матеріалах запиту про видачу міститься інформація стосовно обставин притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності.

Постановою слідчого СУ ГКНБ Республіки Таджикистан від 16.09.2017 ОСОБА_10 оголошено у розшук у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити посилаючись на обставини, що вказані у ньому.

Затриманий ОСОБА_13 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, пояснюючи свою позицію тим, що йому було невідомо про його розшук правоохоронними органами Республіки Таджикистан, від цих органів він не переховувалася. До України він прибув легально, за своїм паспортом, з метою працевлаштування. В теперішній час проживає в ОСОБА_21 разом з дружиною та трьома неповнолітніми дітями, працює неофіційно на промтоварному ринку «7 кілометр». В теперішній час проживає на орендованій квартирі разом із сім`єю, і в якій він зобов`язується перебувати до вирішення питання про його видачу. Додатково він пояснив, що в зв`язку із втратою паспорту громадянина Таджикистану в 2019 він особисто звернувся до консульства цієї країни і після перевірки всіх даних йому було видано новий паспорт. Ніяких претензій до нього з приводу притягнення до кримінальної відповідальності працівниками консульства висловлено не було.

Захисник тимчасово арештованої особи також просив суд відмовити у задоволенні клопотання. При цьому, крім доводів, вказаних ОСОБА_22 , захисник послався на те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризику переховування від досудового слідства. Крім того, захисник вказав, що у Республіці Таджикістан ОСОБА_23 переслідується владою цієї країни за його релігійні погляди, кримінальна справа відносно нього сфабрикована, в зв`язку із чим вони звернулися до Державної міграційної служби України з відповідною заявою про надання ОСОБА_24 статусу біженця. На час розгляду клопотання прокурора, ОСОБА_23 має міцні соціальні зв`язки, оскільки є одруженим та має трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом із ним.

Розглянувши клопотання керівника окружної прокуратури, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, при вирішенні питання про застосування ектрадиційного арешту слідчий суддя, наряду з положеннями міжнародних даговорів, повинен керуватися загальними положеннями національного процесуального законодавства, які регулюють порядок обрання запобіжних заходів, зокрема положеннями, викладеними у Главі 18 КПК. Діючим законодавсвом передбачено, що при обранні міри запобіжного заходу, обовязково повинно враховуватися, що запобіжні заходи обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовану ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених ст. 177 КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосувується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при цьому перелік ризиків не підлягає розширеному тлумаченню.

Ст. 184 КПК України передбачено, що клопотання про обрання запобіжного заходу, крім інших вимог повинно містити: посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обгрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш мяких запобіжних заходів.

При цьому, відповідно до вимог КПК у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України зобовязаний врахувати всі обставини передбачені ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, перелічені у вищевказаній ст. 184 КПК України.

Факт розшуку ОСОБА_10 за вчинення ним злочину, у звязку із чим Республіка Таджикистан подала запит про його видачу, учасниками судового засідання не заперечується, тому слідчий суддя вважає такий факт встановленим. Наявність цього факту формально може свідчити про ризик переховування ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та/або суду, тому слідчий суддя повинен сприймати факт розшуку як один із факторів, який вказує на існування ризику, передбаченого ст. 177 ч.1 п.1 КПК України.

Разом із тим, як було встановлено у судовому засіданні, хоча ОСОБА_13 і був оголошений правоохоронними органами Республікі Таджикистан у розшук, матеріали клопотання не містять належних даних, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_25 у його розшуку. Навпаки, як було заявлено ОСОБА_26 у судовому засіданні і що підтверджується копією громадянського паспорта виданого Консульством Республіки Таджикистан в Україні 30.10.2019 року, він неодноразово звертався до державного органу Республіки Таджикистан з заявою про видачу йому нового паспорту замість втраченого і такий паспорт йому був виданий, при цьому ця подія відбулася вже після оголошення його у розшук.

На переконання слідчого судді, факт добровільного заявлення ОСОБА_26 про своє місце знаходження державним органам Республіки Таджикистан під час процедури його розшуку свідчить про його належну поведінку та небажання переховуватися від правоохоронних органів.

Крім того, заявлена ОСОБА_26 під час судового розгляду інформація, яка не була спростована прокурором, про те, що він перетнув державний кордон України легально, за власними діючими документами, також заслуговує на увагу як довід для вищезазначених висновків слідчого суді.

З доданих захисником копій документів вбачається, що ОСОБА_13 має арендоване житло в м. Одесі, має дружину, трьох неповнолітніх дітей і має намір проживати з родиною в Україні до вирішення питання про його видачу. З цього приводу слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту на невизначений строк, тривалість якого може складати до 12 місяців, може негативно вплинути на належне батьківське виховання неповнолітних дітей, їх психологічний стан та матеріальне забезпечення.

При розгляді клопотання прокурора про взяття ОСОБА_10 під варту слідчий суддя також враховує й те, що у запиті про видачу правопорушника від 01.10.2021, Заступником Генерального прокурора Республіка Таджикистан дійсно ставиться прохання до уповноваженої особи Офісу Генерального прокурора про видачу громадянина ОСОБА_10 з метою притягнення його до кримінальної відповідальності. Проте, як вбачається з зазначеного запиту, питання про обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту) взагалі не порушується.

Таким чином, дослідивши доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_20 запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування екстрадиційного арешту обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому відповідно до п.3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, повинен відмовляє у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно з положеннями п.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.

Як вбачається з положень ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) наявність міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

З урахуванням обставин, встановлених під час розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе, застосувати до ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, який може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а саме: запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, зокрема з покладанням обов`язку носіння електронного засобу контролю, який буде гарантувати запобігання втечі особи.

Під час судового засідання громадянином ОСОБА_27 було заявлено клопотання про взяття ОСОБА_10 на поруки. В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_27 навів данні, які позитивно характеризують ОСОБА_10 та пояснив, що готовий взяти на себе обов`язки, передбачені ст. 180 КПК України. На прохання слідчого судді заявник про себе повідомив, що він працює журналістом об`єднання «Радіо Свобода», є членом різних суспільних організацій.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання ОСОБА_27 .

Прокурор заперечував проти заявленого клопотання.

Розглянувши клопотання громадянина ОСОБА_27 про взяття ОСОБА_10 на поруки, слідчий суддя вважає, що воно задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з положень ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Вислухавши інформацію, яка була надана ОСОБА_27 , слідчий суддя вважає, що один лише факт його співробітництва з журналістким об`єднанням «Радіо Свобода», який підтверджено документально, не може свідчити про те, що заявник є особою , яка може заслуговувати на особливу довіру з боку суду.

Керуючись ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року, ст. ст. 56, 60, 61 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» / г. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року /, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_10 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) відмовити.

Прийняти відмову ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) від його згоди на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку.

Застосувати до ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі компетентним органам Республіки Таджикистан, але не більше строку встановленого ч. 10 ст. 584 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) наступні обов`язки:

- заборонити відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт або іншій документ, якій надає право для виїзду з України;

- носити електронний засіб контролю.

Строк виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) становить два місяця і спливає 07.12.2021.

У задоволенні клопотання ОСОБА_28 про взяття на поруки ОСОБА_7 - відмовити.

Виконання ухвали в частині забезпечення контролю дотримання ОСОБА_29 умов цілодобового домашнього арешту та носіння електронного засобу контролю покласти на начальника Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1