Справа № 642/6498/19
Провадження №1кп/642/284/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , малолітніх дітей чи осіб похилого віку на утриманні не має, раніше неодноразово судимого:
1) 06.03.2001 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 229-6 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік, штраф 200 грн.;
2) 18.10.2001 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
3) 24.01.2006 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
4) 12.04.2007 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі;
5) 03.03.2008 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 390, ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
6) 16.12.2009 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі;
7) 10.10.2013 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 місяців арешту;
8) 30.06.2015 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
9) 18.04.2017 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, якому відповідно до ст.71 КК України було приєднано частину невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2015 та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 06.12.2018 з Темнівської ВК Харківської області ( №100) у зв`язку з відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Так, 14 січня 2019 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_9 перебував у приміщенні кафе «Чарка», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 195-Г, де між ним та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту, останні вийшли на вулицю, де ОСОБА_9 наніс один удар лівою рукою в лобну область ОСОБА_10 , від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_9 помітив в правій руці ОСОБА_10 мобільний телефон «Хіаомі Note 4Х 32 Gb», ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , S / N: НОМЕР_4 , вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2377 від 29.01.2019 року - 2839 грн. 38 коп. При цьому у ОСОБА_9 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, ОСОБА_9 шляхом ривка відкрито заволодів вищевказаним мобільним телефоном та покинув місце скоєння злочину з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим ОСОБА_10 матеріальні збитки на вищевказану суму.
01 травня 2019 року, приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_9 , переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов з цією метою до автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2104», р.н. « НОМЕР_5 », припаркованого біля вказаного будинку, та двома руками відчинив незачинений капот зазначеного автомобіля, піднявши кришку, та шляхом вільного доступу від`єднав клеми з акумуляторної батареї й таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_11 автомобільну акумуляторну батарею марки «Westa» моделі «6CT-60Ah R+ 600А», вартість якої згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №302 від 16.01.2020, становить 945 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_9 з вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернув його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 945 грн. 00 коп.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , 14 травня 2019 року, приблизно о 01 год. 30 хв., переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов з цією метою до автомобілю марки «ЗАЗ» моделі «VIDA» р.н. « НОМЕР_6 », припаркованого біля вказаного будинку, та за допомогою викрутки, яку мав при собі, відчинив капот зазначеного автомобіля, після чого підняв кришку та шляхом вільного доступу від`єднав клеми з акумуляторної батареї й таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_12 автомобільну акумуляторну батарею марки «Ista» моделі «6СТ-60А2», вартість якої згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №298 від 16.01.2020, становить 1093 грн. 90 коп. Після чого ОСОБА_9 з вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернув його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1093 грн. 90 коп.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , 14 травня 2019 року, приблизно о 01 год. 40 хв., переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов з цією метою до автомобілю марки «ВАЗ» моделі «21099» р.н. « НОМЕР_7 », припаркованого біля вказаного будинку, та за допомогою викрутки, яку мав при собі, відчинив капот зазначеного автомобіля, після чого підняв кришку та шляхом вільного доступу від`єднав клеми з акумуляторної батареї й таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_13 автомобільну акумуляторну батарею марки «Kinetic» моделі «Racing 6СТ-60 АзЕ», вартість якої згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №301 від 16.01.2020, становить 646 грн. 30 коп. Після чого ОСОБА_9 з вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернув його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 646 грн. 30 коп.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , 04 червня 2019 року, приблизно о 14 год. 30 хв., переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов з цією метою до автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2108» р.н. « НОМЕР_8 », припаркованого біля вказаного будинку, та невстановленим способом відчинив капот зазначеного автомобіля, піднявши кришку, та шляхом вільного доступу від`єднав клеми з акумуляторної батареї й таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_14 автомобільну акумуляторну батарею марки «Fiam» моделі «Titanium Pro 60 Ah L+540A», вартість якої згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №303 від 16.01.2020, становить 1020 грн. 97 коп. Після чого ОСОБА_9 з вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернув його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 1020 грн. 97 коп.
Крім того, 28 червня 2019 року близько 04 години 10 хвилин, перебуваючи за тією ж адресою, а саме: АДРЕСА_1 , продовжуючи свої злочинні дії, під час сварки на ґрунті неприязних відносин, безпідставно та бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю потерпілої, діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_9 , знаходячись в положенні стоячи позаду від потерпілої ОСОБА_5 , схопив правою рукою її за шию та, перебуваючи у дверному отворі вхідних дверей вищевказаного будинку, почав хитати потерпілу з боку в бік. Під час цього хитання потерпіла неодноразово травмувалася боковими частинами голови та тулуба. Після цього потерпіла ОСОБА_5 вибігла у внутрішній двір будинку, підбігла до металевої хвіртки та намагалась її відчинити, але в цей момент ОСОБА_9 наздогнав її та знов схопив потерпілу ззаду за шию та наніс декілька ударів головою потерпілої о металеву хвіртку Далі потерпіла ОСОБА_5 , відчинивши хвіртку, вибігла на вулицю, але ОСОБА_9 , поваливши потерпілу біля хвіртки на землю на задню поверхню тулубу, завдав їй по одному удару кулаком в обличчя в ділянку носу та роту. Після цього потерпіла ОСОБА_5 забігла у внутрішній двір будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 , наздогнавши її, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, наніс потерпілій декілька ударів кулаками обох рук в ділянку ребер, обличчя та голови. Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку експерта № 09- 879/2019 від 17.07.2019 наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма лицьового черепу у вигляді перелому носової кістки із зміщенням, яка відповідно до п.п. 2.3.3., 2.3.1. «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 1.7 січня 1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 3-х тижнів ( 21 дня), також садна на голові та ногах, синець на голові, які відповідно до п.п.2.3.5., 2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , 19 серпня 2019 року, приблизно о 02 год. 00 хв., переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов з цією метою до автомобілю марки «ВАЗ» моделі «2106», р.н. « НОМЕР_9 », припаркованого біля вказаного будинку, та двома руками відчинив незачинений капот зазначеного автомобіля, піднявши кришку, та шляхом вільного доступу від`єднав клеми з акумуляторної батареї й таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_15 автомобільну акумуляторну батарею марки «Westa» моделі «6СТ60. 12V. 60000 м/ah», вартість якої згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №299 від 16.01.2020, становить 1208 грн. 11 коп. Після чого ОСОБА_9 з вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернув його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 1208 грн. 11 коп.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , 19 серпня 2019 року, приблизно о 02 год. 05 хв., переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи перебувати на відкритій ділянці місцевості біля будинку за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов з цією метою до автомобілю марки «ВАЗ» моделі «21063» р.н. « НОМЕР_10 », припаркованого біля вказаного будинку, та двома руками відчинив незачинений капот зазначеного автомобіля, піднявши кришку, та шляхом вільного доступу від`єднав клеми з акумуляторної батареї й таємно викрав належну потерпілому ОСОБА_15 автомобільну акумуляторну батарею марки «Westa» моделі «600А. бОАч. 12В», вартість якої згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №299 від 16.01.2020, становить 843 грн. 75 коп. Після чого ОСОБА_9 з вказаним викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернув його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 843 грн. 75 коп.
Крім того, 04 вересня 2019 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись біля кіоску «Кулиничі» по вул. Таганській, 28/1, в м. Харкові, познайомився з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вживав там спиртні напої.В ході спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 сталась сварка на побутовому ґрунті, через що у ОСОБА_9 раптово виникли особисті неприязні відносини до ОСОБА_16 , а також злочинний умисел, направлений на заподіяння йому тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_16 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, близько 21 години 30 хвилин підійшов до ОСОБА_16 та заподіяв йому не менше одного удару кулаком в обличчя та одного удару кулаком в ділянку тулубу справа, від яких ОСОБА_16 впав на асфальт.Злочинними діями ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_16 були заподіяні згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 09-1088/2019 від 12.09.2019, синці на голові, правій руці та правій нозі, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 26 вересня 2019 року близько 14 години 20 хвилин ОСОБА_9 знаходився на зупинці наземного пасажирського транспорту, за адресою: м. Харків, вул. Холодногірська, 177, де побачив раніше незнайому йому жінку - потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка стояла на зупинці та чекала тролейбус.Побачивши, що потерпіла ОСОБА_7 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, ОСОБА_9 підійшов до потерпілої та відкрито вихопив з її лівої кишені куртки гаманець червоного кольору, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1000 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень 00 копійок.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_10 визнав повністю, не заперечував факту вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень за обставин, як про це вказано в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. Потерпілі щодо вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_16 ; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; ОСОБА_10 надали до суду заяви, в яких просили проводити судовий розгляд без їх участі, претензій матеріального або морального характеру не мають та не оспорюють фактичних обставин справи.

Свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України відносно потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_9 не визнав, пояснив, що свідок ОСОБА_17 та ОСОБА_18 його оговорюють. Насправді, потерпілим повинен бути ОСОБА_17 , тобто свідок, а його співмешканка ОСОБА_18 , навпаки свідком. У ОСОБА_17 були гроші ОСОБА_18 в сумі більше 800 грн. У зв`язку з тим, що ОСОБА_19 після звільнення допомагав ОСОБА_17 , той мав намір поділитися грошима з ним, оскільки обвинувачений в них мав потребу, у зв`язку з чим вони зустрілися. ОСОБА_17 сказав начебто в нього грошей немає, а обвинувачений йому винен, це чула ОСОБА_18 , яка в цей час поряд розпивала спиртні напої з іншими жінками. Вони розіграли начебто ОСОБА_19 прилюдно витягнув гроші з карману. ОСОБА_20 , яка не чула розмову обвинуваченого та ОСОБА_17 , могла б подумати, що він їх дійсно забрав проти волі. ОСОБА_19 побіг з грошима, по дорозі загубивши купюру номіналом 500 грн. ОСОБА_18 та ОСОБА_17 бігли за ним та вимагали повернути гроші, не повірили, що він загубив купюру номіналом 500 грн. ОСОБА_19 взяв собі 100 грн., 200 грн. віддав ОСОБА_17 та обіцяв повернути йому 500 грн.
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому за ч.2 ст.186 КК України злочину стосовно потерпілої ОСОБА_7 не визнає, суд вважає, що його вина знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджується наступними доказами, які були зібрані в ході досудового слідства, та які згідно до вимог ст.ст. 22, 23, 27 КПК України безпосередньо досліджені судом у відкритому судовому засіданні.
Прокурором у якості доказів винуватості надані до суду письмові докази, а саме:
- заяву ОСОБА_7 від 26.09.2019 щодо прийняття заходів до особи, яка відкрито заволоділа її гаманцем, в якому знаходились грошові кошти ( т.1 а.с.167 );
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.09.2019 р. та фотознімками до нього свідок ОСОБА_21 в присутності двох понятих вказує на особу під №4 як на ту, що 26.09.2019 р., поблизу тролейбусної зупинки, заволодів майном потерпілої, тобто вихопив гаманець з її рук; ( т.1 а.с.168-171 )
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.09.2019 р. потерпіла ОСОБА_7 в присутності двох понятих вказує на особу під №3, як на ту, що відкрито заволоділа майном, що їй належало; ( т.1 а.с.172-175 )
- протоколами огляду місця події від 26.09.2019 р. з фото таблицями до нього, де потерпіла вказує на місце, де чоловік вихопив з кишені її куртки гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн. та банківські картки; та виявлений гаманець червоного кольору, на якому містяться відбитки рук ( т.1 а.с.176-179;180-183 );
- витяг з ЄРДР № 0002366 від 26.09.2019, відповідно до якого внесені відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення ( т.1 а.с.184-185 );
Вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.
Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20 березня 2018 року в справі № 753/11828/13-к указав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Суд вважає заперечення обвинуваченим своєї вини способом захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення (злочин).
Так, по епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабіж), що вчинене повторно, у вказаній частині суд відкидає показання обвинуваченого, оскільки вони суперечать зібраним доказам, зокрема свідок ОСОБА_22 у своїх показаннях, підтвердив, що жіночий гаманець червоного кольору був у його співмешканки, тобто потерпілої ОСОБА_7 , у якої його вихопив ОСОБА_9 .
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та знаходить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою, що об`єктивно доказують вину обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.
Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Очевидно, що предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.
Суд ретельно оцінив детальні показання потерпілої при наявності наведених обставин, після такої перевірки відхиляє доводи обвинуваченого та сторони захисту, посилаючись на показання свідка, який був очевидцем відкритого викрадення чужого майна (грабіж) та сукупності наведених доказів, що доводить його вчинення щодо потерпілої ОСОБА_7 , а не навпаки свідка ОСОБА_22 .
Потерпіла, достовірно вказала на особу ОСОБА_9 , що вчинила даний злочин.
Суд критично ставиться до його показань, оскільки вони спростовуються не тільки показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, вказала на вчинення злочину ОСОБА_9 , що вихопив гаманець, тому як вочевидь неправомірні дії застосовувались її майна, а свідок ОСОБА_21 був поруч. Показання обвинуваченого, суд розцінює як лінію захисту обвинуваченого, так як його доводи спростовані усієї сукупністю вищезазначених доказів, як і показання свідка сторони захисту ОСОБА_23 , які суд оцінює критично, вважає, альтернативну версію не достовірною для доведення правдивості інформації.
Кримінальним процесуальним законом передбачено умови допустимості показань із чужих слів як доказів у кримінальному провадженні. У цьому випадку такі докази мають відповідати вимогам, викладеним у статтях 84 - 89 КПК (ч. 2 ст. 97 КПК). Зазначена норма також містить правила, якими суду слід керуватися при вирішенні питання про допустимість показань з чужих слів як доказів. Вони стосуються значимості таких показань для кримінального провадження, характеристики осіб, що надали первинні та похідні пояснення, умов і способів їх отримання, узгодженості з іншими доказами, наявністю заінтересованості у свідків, а також можливістю перевірки показань із чужих слів шляхом допиту особи, яка надала первинні пояснення.
Таким чином, суд визнав доведеними такі зазначені в обвинувальному акті обставини події кримінального правопорушення, як час, місце, та спосіб, яким ОСОБА_9 відкрито вихопив з лівої кишені куртки ОСОБА_7 гаманець червоного кольору, після чого з місця скоєння зник.
Так, із показань потерпілої про обставини вчинених щодо неї злочинних дій видно, що у неї гаманець знаходився в лівій кишені, а не в правій, як зазначається в обвинувальному акті.
Крім того, учасник судового провадження має право брати участь в судових дебатах, проте цієї можливістю потерпіла ОСОБА_7 не мала бажання скористатися.
З показань свідка ОСОБА_21 (сторони обвинувачення) вбачається, що він був безпосередньо на місці поруч та спостерігав за цими подіями від самого початку і до кінця, стверджував про участь ОСОБА_9 у зазначеній події, з гаманцем у руках.
Ці показання є відомостями про події, які цей свідок сприймав безпосередньо.
Кожен із свідків сторони обвинувачення та захисту давав показання щодо тих обставин, які він бачив та чув у певний проміжок часу зазначеної події зі свого місця перебування. Також певне значення у цьому випадку має особисте сприйняття свідками побаченого та почутого.
Так, ОСОБА_5 давала показання, про те, як дізналася про події, щодо потерпілої ОСОБА_7 , зазначаючи, що ОСОБА_23 їй зателефонував і розповів, що ОСОБА_9 заволодів гаманцем у жінки.
Тобто, крім обставин, які стали відомі їй від інших осіб, вона дала показання й щодо обставин, які в сукупності з іншими могли бути враховані для доведення або, навпаки, спростування певного факту.
Суд, співставивши показання потерпілої та свідків з іншими наявними у справі доказами, визнає їх допустимими (зокрема, з даними протоколів протокол пред`явлення особи для впізнання, огляду місця події,), та даючи правову оцінку щодо достатності цих показань у сукупності з ними, вважає їх достатніми для доведення вини обвинуваченого. Це саме стосується і показань потерпілої, свідка сторони обвинувачення та свідка сторони захисту.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 щодо ОСОБА_16 вчинив умисні легкі тілесні ушкодження, а тому суд ці його дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, а відносно ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому суд ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому суд ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи вищезазначене, суд, приходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме коли ОСОБА_9 : стосовно ОСОБА_10 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно; а стосовно ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а тому суд ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

З вивчення даних про особу ОСОБА_9 встановлено, що він не одружений, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, наведені вище дані про його особу, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, і вважає, що його виправлення та перевиховання ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції інкрімінованої статті у виді реального позбавлення волі із застосуванням положень ст. 70 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.125 КК України - у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;
-за ч.2 ст.125 КК України - у виді 6 (шести) місяців арешту;
-за ч.2 ст.185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч.2 ст.186 КК України - у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді - 5 (п`яти) років 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк покарання відраховувати ОСОБА_9 з 04 жовтня 2019 року, тобто з моменту обрання запобіжного заходу.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань № 27».
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судово-автотоварознавчих експертиз ХНДІСЕ ім.. Засл. проф.. М.С.Бокаріуса

- №19196 від 13.09.2019 у розмірі 628 грн. 00 коп., -№2377 від 29.01.2019 у розмірі 715 грн. 00 коп.,

- №10/1/24СЕ-20 від 11.01.2020 у розмірі 2198 грн. 14 коп.,

- №298 від 16.01.2020 у розмірі 785 грн. 00 коп.,

- №299 від 16.01.2020 у розмірі 1256 грн. 00 коп.,

- №301 від 16.01.2020 у розмірі 1570 грн. 00 коп.,

- №302 від 16.01.2020 у розмірі 785 грн. 00 коп.,

- №303 від 16.01.2020 у розмірі 1570 грн. 00 коп.,

судово-дактилоскопічних експертиз ХНДЕКЦ :

- №10/1/176СЕ-20 від 29.01.2020 у розмірі 1256 грн. 08 коп.,

- №10/1/174СЕ-20 від 30.01.2020 у розмірі 1413 грн. 09 коп.,

- №10/1/175СЕ-20 від 03.02.2020 у розмірі 1884 грн. 12 коп.,

- №10/1/173СЕ-20 від 04.02.2020 у розмірі 1884 грн. 12 коп.,

судово-трасологічної експертизи ХНДЕКЦ №10/5/121СЕ-20 від 03.02.2020 у розмірі 471 грн. 03 коп.

Речові докази, після набрання вироком законної сили:
- мобільний телефон торгівельної марки Samsung моделі GТ-С3200 чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_11 , портсигар, виконаний з металу сірого кольору з позначенням торгівельної марки RICHMOND з нашаруваннями на поверхні речовини бурого кольору, військовий квиток на ім`я ОСОБА_16 серії НОМЕР_12 з нашаруваннями на поверхні речовини бурого кольору, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_16 , вважати повернутими останньому;
- гаманець червоного кольору, та гроші в сумі 700 (сімсот) грн. що зберігаються у потерпілої ОСОБА_7 - залишити у її володінні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1