ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/2140/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6
представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000124 від 14.01.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року задоволено клопотання про арешт майна.
Суд вирішив накласти арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку 21.10.2021 у період часу з 07:28 до 10:01 год. за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

- мобільний телефон «Хонор» у корпусі золотистого кольору в неробочому стані (IMEI не відомо);

-мобільний телефон Nokia 1280 IMEI НОМЕР_1 у корпусі чорного кольору;

-мобільний телефон Nokia 1616-2 IMEI НОМЕР_2 у корпусі синього кольору з сім-картою оператора ПрАТ «Київстар» з написами НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон Nokia 7390 IMEI НОМЕР_4 у корпусі рожевого кольору;

- мобільний телефон НТС в неробочому стані (IMEI не відомо);

- мобільний телефон Nokia 6700с-1 IMEI НОМЕР_5 в корпусі золотистого кольору;

- мобільний телефон Iphone 6s (IMEI не відомо);

- мобільний телефон Iphone 8 (IMEI не відомо);

- мобільний телефон Iphone 10 (IMEI не відомо);

- мобільний телефон Iphone 11 (IMEI не відомо);

- банківські картки: АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; АТ «Пумб» № НОМЕР_8 ; АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_9 ; АТ «ОТР Банк» № НОМЕР_10 ;

- грошові кошти в розмірі 700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США: LB03071120K; LB728861022B; MB17684716P; LK79804020D; LC37626574A; LH21398041C; LL52662887I;

- грошові кошти в розмірі 8660 гривень купюрами по 500 гривень серії: ХГ2175807, ГВ0699997; ХИ3112551; ХЄ2045548; ХД0265371; ВЕ8864452; ЗИ8455346; ВЄ6456646; ВД1677978; ХЖ1509999; ВЗ2958578; купюрами по 200 гривень серії: УК 4378093; ЦА2987521; ДЕ7008911; ПЄ5366276; АЕ6390148; ДВ6309960; ДА9267219; УБ8677648; ТД3948342; СВ4804031; СЕ7787974; купюрами по 100 гривень серії: УР7366087; УУ2671471; МЛ95005550; одна купюра номіналом 50 гривень СР0725730; купюрами по 20 гривень серії: ТГ7011820; ТЗ8864910; ЮА8354031; ЮВ9480547; ЮВ8181526; одна купюра номіналом 10 гривень серії № ЮЗ26698694;

- МФУ марки Canon F159502 сірого кольору;

- системний блок чорного кольору;

- ноутбук марки НР Elite BOOK 840 чорного кольору із зарядним пристроєм.

Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб, відповідальних за його зберігання, слідчий суддя поклав на орган досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що в процесі обшуку були вилучені речі, які належать не тільки йому, а й членам його сім`ї та прокурором не доведено необхідність такого вилучення майна. Також вказує, що органом досудового розслідування було вилучено 8610 грн, однак ухвалою слідчого судді накладено арешт на 8110 грн.

Прокурор до початку судового розгляду подав клопотання в якому просить провести судовий розгляд без його участі та просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задвольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Такі відомості повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000124 від 14.01.2021 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

За версією органу досудового розслідування 13.01.2021 до чергової частини Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про те, що 17.12.2020 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа, шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами в розмірі 2900 доларів США, станом на 14.01.2021 згідно даних НБУ становить 81333,40 грн, тим самим спричинивши матеріального збитку на вказану суму.

21.10.2021 у період часу з 07:28 по 10:01 год. на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2021 було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_3 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , к.т. НОМЕР_11 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , к.т. НОМЕР_12 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , к.т. НОМЕР_13 та у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у присутності двох понятих виявлено та вилучено майно згідно з переліком до клопотання про обшук.

Постановою дізнавача ХРУП №2 ГУНП в Харківській області від 23.10.2021 вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком слідчого судді.
Із системного аналізу ст. ст. 167, 234, ч. 7 ст. 236 КПК України вбачається, що мета вилучення майна під час обшуку має відповідати самій меті його здійснення, із подальшим правомірним набуттям таким майном режиму тимчасово вилученого. Тобто, цей комплекс заходів спрямований на здобуття доказів у кримінальному провадженні, тому подальше накладення арешту на майно може розглядатися як правомірне, коли вилучення цього майна відповідає меті проведення обшуку.

Згідно з ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 29.09.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_3 з метою виявлення і вилучення наступних речей: банківської картки № НОМЕР_14 рахунок якої відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_15 , банківської картки № НОМЕР_16 рахунок якої відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_17 , грошових коштів, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки (системних блоків, планшетів, сканерів, принтерів, ноутбуків) та інших приладів для зв`язку, засобів для збереження, відтворення інформації (флеш-накопичувачів, оптичних та жорстких дисків) та інших носіїв збереження, відтворення інформації тощо, чорнових записів, документів з явними ознаками підробки, інших предметів і документів, які як самостійно, так і в сукупності з іншими доказами у вказаному кримінальному провадженні, мають суттєве значення для з`ясування обставин кримінального проступку, а також розгляду справи по суті.

Виходячи з обраної органом досудового розслідування кваліфікації кримінального правопорушення та необхідності забезпечення саме цього кримінального провадження слідчий суддя з метою проведення обшуку надав дозвіл на відшукання та вилучення речей, предметів та документів що викривають причетність ОСОБА_6 , до вчинення дій, які розслідуються по цій справі, а також мають значення для розслідування у цьому кримінальному провадженні, зокрема щодо конкретних банківських карток.

Таким чином, з метою дотримання захисту права власності юридичних та фізичних осіб слідчий суддя чітко обмежив процесуальні повноваження органу досудового розслідування та зазначив, що вилученню підлягають лише банківської картки № НОМЕР_14 рахунок якої відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_15 , банківської картки № НОМЕР_16 рахунок якої відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_17 .

Як вбачається з протоколу обшуку від 21.10.2021 року органом досудового розслідування були вилучені банківські картки: АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; АТ «Пумб» № НОМЕР_8 ; АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_9 ; АТ «ОТР Банк» № НОМЕР_10 дозвіл на вилучення яких, слідчим суддею не надавався та прокурором у клопотання не обґрунтовано необхідність накладення арешту саме на ці банківські картки.

Таким чином, прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, оскільки не надано доказів значення вилучених банківських карток для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні або можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні, які можуть бути зіпсованими, знищеними, перетвореними, пошкодженими чи прихованими.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на банківські картки підлягає скасуванню, а клопотання прокурора в цій частині залишенню без задоволення.

Переглядаючи ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на інше вилучене майно згідно з переліком до протоколу обшуку, то колегія суддів зазначає, що вилучені, під час обушку мобільні телефони, грошові кошти, ноутбук та комп`ютерні пристрої підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що до невірного зазначення слідчим суддею кількості купюр, що вплинуло на загальну суму грошових коштів.

Так, слідчий суддя наклав арешт на 11 купюр номіналом по 500 гривень серії: ХГ2175807, ГВ0699997; ХИ3112551; ХЄ2045548; ХД0265371; ВЕ8864452; ЗИ8455346; ВЄ6456646; ВД1677978; ХЖ1509999; ВЗ2958578, однак як вбачається з протоколу обшуку від 21.10.2021 року органом досудового розслідування було вилучено 12 купюр номіналом по 500 грн., а тому колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, ч.4 ст. 173 КПК України, передбачає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Однак, слідчий суддя усупереч вимог ч.4 ст. 173 КПК Українивирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб, відповідальних за його зберігання, поклав на орган досудового розслідування.

За таких обставин з урахуванням фактичних обставин справи, обраної органом досудового розслідування правової кваліфікації протиправної діяльності, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність визначенняспособу накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування та вилучене майно зберігати у камері схову речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Академіків Ахієзерів, буд.30, м.Харків.

Саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна, на переконання колегії суддів, є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.

Отже, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на банківські картки, а також щодо кількості грошових купюр номіналом 500 грн. та в частині визначення способу арешту майна підлягає скасуванню з постановленню нової ухвали в цій частині.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 404, 405, 407 ч.3 п.2, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року в частині накладення арешту на банківські картки, а також щодо кількості грошових купюр номіналом 500 грн. та в частині визначення способу арешту майна скасувати та постановити в цій частині нову.
Відмовити у задоволені клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 в частині накладення арешту на банківські картки.
На виконання ч.3 ст.173 КПК України негайно повернути ОСОБА_6 банківські картки: АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; АТ «Пумб» № НОМЕР_8 ; АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_9 ; АТ «ОТР Банк» № НОМЕР_10 , які були вилучені вилучені в ході проведення обшуку 21.10.2021 у період часу з 07:28 до 10:01 год. за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Накласти арешт на грошові кошти номіналом 500 гривень серії ХИ7945921

Визначити спосіб накладення арешту на майно шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування.
Вилучене майно зберігати у камері схову речових доказів ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Академіків Ахієзерів, буд.30, м.Харків.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
В решті ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року залишити без зімн.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: