Справа № 165/634/21 Провадження №11-кп/802/279/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Іваничівського районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 01.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000167, про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.
Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 17.11.2021 року продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 00 години 15.01.2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки остання обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства. Також зважаючи на те, що на даний час ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та не перестали існувати, а термін тримання під вартою обвинуваченої закінчується 15.01.2022 року. У разі обрання менш суворого запобіжного заходу вважає, що ОСОБА_6 буде мати можливість незаконно впливати на свідка сторони обвинувачення, якого ще не допитано в судовому засіданні та щодо якого застосовано заходи забезпечення безпеки, однак про дійсну особу якого обвинувачена може бути обізнана. Разом з тим прокурор вважає, що соціальні зв`язки обвинуваченої не є міцними, а застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі цілодобового домашнього арешту, не взмозі запобігти зокрема такому ризику, як вчинення нею іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_6 здійснювала незаконне зберігання та збут наркотичних засобів за місцем свого проживання. Відтак, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_6 , їй слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 28.12.2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 . Продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 обчислювати з 28.12.2021 року. Строк дії ухвали щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 закінчується о 00 годині 25.02.2022 року. Розмір застави ОСОБА_6 визначений ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 18.06.2021 року в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100 гривень залишити без змін. Згідно з ч.7 ст.182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Заставу в розмірі 68100 гривень внести на депозитний рахунок та надати документ, що це підтверджує суду. У разі внесення застави на обвинувачену ОСОБА_6 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема: прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання. У разі внесення застави з моменту звільнення обвинуваченої ОСОБА_6 з під варти у зв`язку з внесенням застави визначеної в даній ухвалі обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави. Роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків покладених на неї судом застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку встановленому законом для використання коштів судового збору.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_6 , дані які її характеризують, ризики, які стали підставою для обрання щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження такого, які продовжують існувати, а також те, що остання обвинувачується у вчиненні кількох умисних тяжких кримінальних правопорушень (злочинів) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, зокрема для здоров`я населення, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення. Судом не здобуто відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Застосування до обвинуваченої іншого запобіжного заходу, а саме: домашнього арешту, як клопоче обвинувачена та її захисник, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки, на переконання суду, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої. Окрім того, суд враховує і те, що обвинуваченій визначено і альтернативний запобіжний захід заставу.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена вказує про те, що суддя Іваничівського районного суду Волинської області прийняла незаконне рішення, в черговий раз керуючись неправдивими та упередженими ризиками, вказаними прокурором у клопотанні продовжила їй міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує на те, що суддею не взято до уваги те, що вона являється одинокою матір`ю двох малолітніх дітей, які потребують належної материнської уваги, утримання та надання дітям повноцінного виховання. А також суддя не взяла до уваги незадовільний стан її здоров`я, при цьому вона має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем її постійного проживання, а також з носінням електронного браслету зможе забезпечити належну її процесуальну поведінку. Просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного браслету.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; пояснення обвинуваченої та її захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав суду, а тому відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд проводиться за його відсутності.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачена ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до неї запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, впливати на свідка до якого застосовані заходи безпеки, спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченої ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 яка обвинувачується у вчиненні п`яти кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі обвинуваченої доводів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить ОСОБА_6 .
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: