Справа №470/30/20
Провадження №1-кп/477/240/21
УХВАЛА

22 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000014 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
20 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за 0000014 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України з ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Потерпіла та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд кримінального провадження в режимі відеоконференції через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.

Прокурор, обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечували.

Розглянувши клопотання представника потерпілої, вислухавши сторін кримінального провадження, суд прийшов до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки зазначене клопотання надійшло до суду електронною поштою за годину до підготовчого засідання, через що суд позбавлений можливості забронювати майданчик для проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою web-програми(бронювання системи відеоконференцзв`язку). У зв`язку з чим підготовче судове засідання підлягає відкладенню через неявку потерпілої.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Своє клопотання прокурор обгрунтував тим, що під час досудового розслідування обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений та спливає 24 жовтня 2021 року.

Підставою для обрання цього запобіжного заходу зазначає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжкого злочину проти життя та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, проживав не за місцем реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків, будучи раніше судимим, порушував умови іспитового строку, в зв`язку з чим покарання було замінено на позбавлення волі та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у випадку визнання його винним, може уникнути від суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечувала, посилаючись на те, що обвинувачений на підставі ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, має травму ноги, що є перешкодою до залишення місця проживання, позитивно характеризується та має родичів. Також посилається на недоведеність вини обвинуваченого, зазначивши, що єдиним доказом вини є показання свідка.

Обвинувачений погодився з думкою захисника. Зазначив, що зареєстрований у смт. Березнегувате Миколаївської області, до 2019 року проживав у Одеській області, де перебував на заробітках. З 2020 року проживає у будинку, який є спадковим майном, однак спадщина у передбаченому законом порядку не оформлена. Офіційно не працевлаштований, існує за рахунок тимчасових заробітків, не одружений, через травму ноги має незручності у пересуванні. В умовах СІЗО його оглядають лікарі, однак вважає, що потребує операційного втручання.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання, вивчивши клопотання та матеріали в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Як встановлено в підготовчому засіданні, під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався та спливає 24.10.2021року.

До суду кримінальне провадження надійшло 20 жовтня 2021 року, об`єктивно розглянути кримінальне провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо.

Відповідно до вимог частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження розглядає питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до класифікації, наведеної у статті 12 КК України, є особливо тяжкими злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Щодо вчинення цього злочину існує обґрунтована підозра, яка була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування.

Як встановлено в підготовчому судовому засіданні, обвинувачений до затримання не був працевлаштований, постійного та стабільного джерела прибутку не мав, в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, тривалий час проживав не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

Отже, існує ризик того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі встановлення вини обвинуваченого, перебуваючи на волі ОСОБА_3 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом, а також продовжувати злочинну діяльність та впливати на свідків.
Щодо стану здоров`я, то суд зазначає, що як зазначив сам обвинувачений, під час тримання під вартою його оглядають лікарі. Щодо необхідності оперативного втручання, відповідних доказів суду не надано.
Зазначене свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та за таких обставин суд приходить до висновку щодо доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання прокурора щодо запобіжного заходу обвинуваченому підлягає задоволенню.

Статтею 193 КПК України визначено, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання щодо встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Разом з тим відповідно до частини 4 статті 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини. За таких обставин, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є насильницьким та в результаті чого настала смерть людини, то суд вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись статтями 176, 177, 188, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити. Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - по 20 грудня 2021 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

В клопотанні представника потерпілої про розгляд кримінального провадження в режимі відеоконференції відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання на 05 листопада 2021 року о 13-00 год.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення тексту ухвали, а обвинуваченим з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складений та оголошений 25 жовтня 2021 року о 12-40 годині.

Головуюча суддя ОСОБА_1