ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

21 січня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжних заходів, обраних відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

встановив:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року за №0000250 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, потерпілим подано заяву про здійснення судового провадження за його відсутності.

Прокурором подані клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 та тримання під вартою щодо ОСОБА_7 . В обґрунтування заявлених клопотань прокурор зазначила, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час досудового розслідування не зникли та існувати не перестали.

Захисник ОСОБА_5 поклався на розсуд суду, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. При цьому, захисник заявила про доцільність обрання відносно її підзахисного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме домашнього арешту, обґрунтувавши свої доводи відсутністю ризиків заявлених прокурором, оскільки у обвинуваченого є постійне місце проживання

Розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність застосованого домашнього арешту ОСОБА_6 та подальшого тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду.
Згідно з вимогами ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
За змістом ч. 6 ст.181, ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується в силу положеньч.2 ст.331 КПК,суд може продовжити строк тримання особи під домашнім арештом, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під домашнім арештом.
При розгляді клопотання прокурора суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність у нього соціальних зв`язків та сім`ї, на утриманні батьків похилого віку, дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства та те, що він має постійне місце проживання, що підтверджено відповідними письмовими доказами.
При цьому, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання щодо заявлених прокурором існування ризиків можливого переховування від суду та втечі, і вважає, що є обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 .
Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати. Так само суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливого перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню та впливу на свідків чи потерпілого, з урахуванням того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий до закінчення дії попередньої ухвали про тримання його під домашнім арештом, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом на два місяці. Суд вважає, що нічний домашній арешт із продовженням покладанням процесуальних обов`язків визначених у ч. 5 ст.194 КПК, зможе уберегти від існуючих ризиків та забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим приходить висновку про задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання прокурора та питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він неодружений, непрацевлаштований та не має постійного джерела доходу.
Зазначені обставини беззаперечно свідчать про існування ризиків можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, який є доведеним прокурором.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховатися від суду, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.
Крім того, суд вважає доцільним подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 для забезпечення проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, яка була призначена судом ухвалою від 26.11.2021 року за клопотанням захисника ОСОБА_9 .
Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Разом із цим, суд вважає за необхідне звернути увагу, що ухвала суду від 26.11.2021 року, якою призначено проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 , до наявного часу з невідомих для суду причин не виконана.
Суд наголошує, шо невиконання ухвали суду від 26.11.2021 року про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченого ОСОБА_7 , без достатніх та обґрунтованих причин, без здійснення достатніх заходів спрямованих на реальне виконання ухвали суду та неналежна організація виконання ухвали суду від 26.11.2021 року в частині направлення та поміщення обвинуваченого ОСОБА_7 до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи з не повідомленням про причини такого невиконання, є неналежним виконанням ухвали суду, визнається судом грубим порушенням норм КПК України та виявленням явної неповаги до судового рішення, яке підлягає безумовному виконанню, що потребує відповідного реагування.
Враховуючи зазначені обставини даного кримінального провадження, зокрема невиконання судового рішення від 26.11.2021 року в частині направлення та поміщення обвинуваченого ОСОБА_7 до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи, а також вимогу кримінального процесуального закону щодо розумності строків судового провадження та першочерговість розгляду кримінальних проваджень щодо осіб, які перебувають під вартою, суд вважає за необхідне довести до відома керівництва Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України та керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси про неналежну організацію виконання ухвали суду від 26.11.2021 року, для з`ясування обставин не виконання судового рішення та прийняття дієвих заходів щодо його виконання, про що слід повідомити суд у встановлені законом строки.
У зв`язку з тим, що продовження судового розгляду без отримання висновку експерта неможливе, суд вважає за необхідне судове провадження у кримінальному провадженні №0000250 від 26.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, зупинити на час проведення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.242, 244,332, 370, 376, 509 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, із забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , у нічний час з 22-00 годин до 06-00 годин наступної доби, та покладені на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України продовжити строком на 2 (два) місяці.
Строк дії ухвали суду про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту закінчується 21.03.2022 року включно.
Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 березня 2022 року.
Строк дії ухвали суду про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить до 21 березня 2022 року, включно.
Направити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9.
Надати дозвіл ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на поміщення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи на строк до 21.03.2022 року.
Копію ухвали суду направити експертам КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.
Довести до відома керівництва Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України та керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси про неналежну організацію виконання ухвали суду від 26.11.2021 року в частині направлення та поміщення обвинуваченого ОСОБА_7 до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради для проходження стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Зупинити судове провадження у кримінальному провадженні №0000250 від 26.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, на час проведення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 26 січня 2022 року о 16:00 год. в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/17514/21
Номер провадження № 1-кп/522/306/22
Головуючий суддя ОСОБА_1