Справа № 503/711/21
Провадження №1-кп/503/47/21
УХВАЛА

29 листопада 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000398 від 28.04.2021 року, клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загнітків Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.10.2015 року Кодимським районним судом Одеської області засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, 08.07.2016 року Кодимським районним судом Одеської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 186 ч.3 КК України,

встановив:
Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить суд продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 22.00 години до 06.00 години наступної доби із покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі с. Загнітків, Кодимської ТГ, Подільського району, Одеської області, в якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що 27.04.2021 року біля 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, проходячи повз домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 вступили у злочинну змову спрямовану на таємне викрадення металобрухту, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 та зберігається на території вищевказаного домоволодіння.
З метою реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно за попередньою змовою, в той же день та час ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 та іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з урахуванням сприятливої обстановки, яка на їх переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, зайшли на огороджену територію домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 . У подальшому, на подвір`ї вказаного домоволодіння, виявили металевий балок - тавру довжиною 6 метрів, яка належить ОСОБА_6 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного збагачення, взявши у руки металевий балок - тавру вийшли з подвір`я, однак в той час їх дії перестали бути таємними, оскільки біля території вказаного домоволодіння проходила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 та викрила їх.
Усвідомлюючи, що їхні дії помічені ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 та іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, продовжили скоєння кримінального правопорушення та умисно, відкрито, викрали шести метровий металевий балок тавру, вагою 112 кг, вартістю 619 гривень 36 копійок, яка представляє для потерпілого цінність брухту чорних металів та покинули територію вказаного домоволодіння завдавши потерпілому збитку на вказану суму.
При цьому виконавши усі дії, які вважали необхідними, для доведення злочину до кінця, не змогли його завершити з обставин, які не залежали від їх волі. Оскільки в той же день та час на АДРЕСА_1 із викраденим майном їх виявив та припинив їх протиправні дії ОСОБА_6 .
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачений у вчиненні закінченого замаху на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище.
Доказами вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, окрім зізнавальних свідчень останнього, є зібрані під час досудового розслідування у кримінальному провадженні докази.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також існування ризиків, передбачених п.1, 4 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2021 року, в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, у відношенні ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 до 06.00.
24.06.2021 року ухвалою Кодимського районного суду Одеської області у відношенні ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 до 06.00. При цьому, строк дії зазначеної ухвали був визначений на два місяці, тобто до 24.08.2021 року.
05.08.2021 року ухвалою Кодимського районного суду Одеської області у відношенні ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 до 06.00. При цьому, строк дії зазначеної ухвали був визначений до 05.10.2021 року.
30.09.2021 року ухвалою Кодимського районного суду Одеської області у відношенні ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період доби з 22.00 до 06.00. При цьому, строк дії зазначеної ухвали був визначений до 29.11.2021 року.
Ураховуючи викладене, наявність достатніх підстав вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу ніж як домашній арешт, не зможе запобігти наведеним ризикам і не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, прокурор вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених в ньому обставин.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні не заперечували проти продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1-2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що 27.05.2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, 03.06.2021 року вручений обвинувальний акт з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, а 16.11.2021 року вручений обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення про яке йдеться в пред`явленому обвинуваченні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні під час досудового розслідування доказами, якими, окрім зізнавальних свідчень останнього, є також протокол огляду місця події, покази потерпілого ОСОБА_6 , покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також протокол слідчого експерименту у ході якого сам ОСОБА_4 розповів та відтворив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
З досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, яке може бути призначене йому з обмеженням строку покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, передбаченим ч.3 ст. 68 КК України, у дві третини максимального строку; раніше притягувався до кримінальної відповідальності внаслідок чого має не зняту і непогашену судимість за вчинення тяжкого корисливого злочину проти власності, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України; неодружений; немає осіб, які б перебували на його утриманні; має постійне місце проживання; не працевлаштований, але отримує дохід від виконання робіт за наймам, внаслідок чого має міцний соціальний зв`язок та законне джерело доходу, у зв`язку з чим та беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, та вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку про існування ризиків переховування від суду та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачені п.1 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Водночас суд вважає, що обґрунтування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, вказує не на перешкоджання кримінальному провадженню, а обґрунтовує виключно особистісну характеристику обвинуваченого і його відношення до покладених на нього обов`язків.
Відповідно до положень другого речення ч.6 ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
В свою чергу згідно ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Крім того, згідно положень другого речення ч.7 ст. 194 КПК України, у разі необхідності строк обов`язків, передбачених частинами п`ятою та шостою цієї статті, покладених на обвинуваченого може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
При цьому, суд звертає, увагу на ту обставину, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосовується до обвинуваченого ОСОБА_4 з 01.06.2021 року, тобто майже шість місяців.
Згідно положень третього речення ч.6 ст. 181 КПК України, сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.
В свою чергу ч.4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
У зв`язку з вище викладеним, а також враховуючи, що ризики, котрі були підставами для обрання і продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на час розгляду кримінального провадження не відпали, а тому суд вважає необхідним обрати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 132, 156, 176-205, 315, 369, 372 КПК України, суд

постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
У відповідності до вимог ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із с. Загнітків, Кодимської ТГ, Подільського району, Одеської області, в якому проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Здійснення контролю за виконанням обвинуваченим особистого зобов`язання покласти на прокурора.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Встановити строк дії обов`язків покладених даною ухвалою на обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України, два місяці, тобто до 29.01.2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1