печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000959 від 30.11.2020 старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000959 від 30.11.2020 старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, ОСОБА_3 про арешт майна.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд клопотання просив проводити без виклику сторін.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим просести судовий розгляд без участі представника володільця майна та без участі слідчого, та прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів,
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчими Управління з досудового розслідування військових кримінальних правопорушень Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000959 від 30.11.2020, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1, а ОСОБА_5 ще додатково за ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 28.09.2020 по 30.09.2020, точну дату в ході досудового слідства не встановлено, співробітниками відділу контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Управління Служби безпеки України в Сумській області (далі - ВКІБ УСБУ в Сумській області), а також Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України (далі - ДКІБ СБ України), встановлено місцезнаходження і адресу проживання громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , який знаходився у міжнародному розшуку.

Маючи всі підстави вважати, що ОСОБА_7 володіє значними грошовими коштами (заощадженнями), старший оперуповноважений 3 відділу 1 управління ДКІБ СБ України ОСОБА_5 вирішив використати власні службові повноваження з метою заволодіння грошовими коштами та матеріальними цінностями ОСОБА_7 та з цією метою у період з 28.09.2020 по 30.09.2020, точну дату у ході досудового слідства не встановлено, у м. Києві вступив в злочинну змову із своїм керівником - заступником начальника 1 управління ДКІБ СБ України ОСОБА_4 , а також із начальником ВКІБ УСБУ в Сумській області ОСОБА_6 та невстановленими на даний час співробітниками Служби безпеки України, зокрема з числа керівного складу (далі співучасники), направлену на заволодіння чужим майном шляхом використання власні службові повноваження, з якими домовився про спільне вчинення злочину, тобто узгодив об`єкт злочину, його характер, місце, час, спосіб вчинення, змісту виконуваних функцій тощо.

Так, близько 14 год. 42 хв. 01.10.2020 ОСОБА_5 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, перебуваючи біля приміщення закладу ПАБ, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень, у порушення вимог ст.ст. 208, 582, 214 КПК України, п. 3 ст. 24 Закону України «Про Службу безпеки України», за відсутності правових підстав для розшуку та затримання ОСОБА_7 за вчинення будь-якого кримінального правопорушення, розслідування яких віднесено законодавством до компетенції Служби безпеки України, застосували до останнього грубу фізичну силу і спеціальні засоби (кайданки), після чого заштовхали його проти його волі до салону службового автомобіля марки «Volkswagen», де силоміць утримували його всупереч його бажання за плечі та руки, поставивши попередньо на коліна, тобто вчини дії, які ніхто не має права виконувати.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_5 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками відкрито заволодів ключами від квартири АДРЕСА_2 , а також мобільними телефонами «IPhone XR» і «IPhone 8», що належали ОСОБА_7 , при цьому застосовуючи до останнього фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я.

Надалі, приблизно о 15 год. 20 хв. того ж дня ОСОБА_5 спільно з невстановленим на даний час співробітником Служби безпеки України, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, з метою таємного викрадення майна ОСОБА_7 направився до квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та невстановлені на даний час співробітники Служби безпеки України, відповідно до своєї функції і ролі у реалізації злочинного задуму, свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження продовжували утримувати ОСОБА_7 проти його волі поряд із собою в кайданках на підлозі салону автомобіля «Volkswagen Т5».

При цьому вказані службові особи Служби безпеки України свідомо і умисно перевищуючи владу та службові повноваження з метою залякування ОСОБА_7 , пригнічення його волі до відстоювання порушених прав й інтересів, а також з метою отримання паролів від телефонів, де б, на їх думку, мали міститись відомості, що дозволили б їм контролювати віртуальний актив (криптовалюту), що перебував у власності ОСОБА_7 і розпоряджатись ним на власний розсуд, застосовували до останнього психологічне та фізичне насильство, зокрема у вигляді нанесення чисельних ударів кулаками рук не більше 10, в різні частини спини.

У цей же час ОСОБА_5 спільно з невстановленим на даний час співробітником Служби безпеки України, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, використовуючи ключі ОСОБА_7 , якими відкрито заволоділи, о 15 год. 22 хв. проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали два ноутбуки марки «Hewlett Packard» (HP) та «ASUS» і планшет, після чого о 15 год. 43 хв. 01.10.2020, утримуючи викрадене при собі, повернулися до салону згаданого службового автомобіля «Volkswagen Т5».

У подальшому для реалізації розробленого спільного злочинного плану ОСОБА_5 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками 01.10.2020 близько 16 год. 00 хв. перевезли ОСОБА_7 автомобілем «Volkswagen Т5» у заздалегідь підшукане малолюдне місце біля будівлі колишнього ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_3 , де силоміць, проти його волі утримували останнього приблизно до 18.00 год. вчиняючи щодо нього насильницькі дії, що виражалися в умисному сильному затягуванні кайданок на зап`ястках останнього, викручуванні його рук, натисканні йому на грудну клітину коліном та ногою, нанесенні удару кулаком в область серця, від яких ОСОБА_7 періодично втрачав свідомість.

Згодом невстановлений на даний час працівник Служби безпеки України з числа керівного складу діючи за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, прибувши до автомобіля «Volkswagen Т5», що знаходився біля будівлі згаданого колишнього ресторану «Saperavi», у період приблизно з 16 год. по 18 год., точний час у ході досудового слідства не встановлено, погрожуючи ОСОБА_7 передачею його органам поліції для затримання, що потягне застосування до нього процедури екстрадиції до Російської Федерації, де йому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі чи смертної кари, висунув останньому в рішучій формі завідомо протиправну вимогу передати 200 000 доларів США, яку ОСОБА_7 , з огляду на обставини сприйняв як реальну, однак був вимушений відмовити, оскільки такою сумою грошових коштів не володів, повідомивши про наявність у нього лише 40 000 доларів США.

Оцінивши обстановку та сприйнявши дії і погрози службової особи Служби безпеки України з числа керівного складу щодо екстрадиції як реальні, ОСОБА_7 всупереч своєї волі змирився з їх вимогами і вимушений був погодитись передати їм віртуальний актив (криптовалюту Bitcoin) у кількості 7,38408948 одиниць, які він мав у своєму розпорядженні, вартість яких складала на той час близько 80 000 доларів США, про що їм повідомив.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_5 з метою приховання факту насильницького зникнення та інших вчинених злочинів, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, прийняли рішення доставити ОСОБА_7 проти його волі до Шевченківського управління поліції ГУНП у місті Києві, за адресою: вул. Герцена, 9, м. Київ, з метою досягнення злочинної мети та отримання доступу до віртуального активу (криптовалюти), і можливості ним розпоряджатись, оскільки для цього були необхідні комп`ютерна техніка та інше допоміжне обладнання.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_5 діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, доставили ОСОБА_7 до Шевченківського управління поліції ГУНП у місті Києві, де продовжили незаконно утримувати силоміць ОСОБА_7 проти його волі у період з 19 год. 03 хв. до 23 год. 30 хв. поряд із собою в кабінеті № 327 будівлі управління поліції за вказаною адресою, без фіксації факту арешту чи затримання. При цьому застосовували до ОСОБА_7 постійний психологічний вплив з тією метою, щоб у останнього не виникло бажання відмовитись від наміру передати їм раніше обмовлений віртуальний актив (криптовалюту).

Як наслідок ОСОБА_7 діючи на виконання пред`явленої вимоги щодо передачі віртуального актив (криптовалюту) працівникам СБ України, за сприяння власної дружини - ОСОБА_8 , яка знаходилась на території Російської Федерації і з якою він, під контролем вказаних працівників Служби безпеки України, підтримував зв`язок за допомоги месенджеру «Телеграм», дистанційно, з використанням seed-фрази (мнемонічного коду) відновив право доступу до власного біткоїн-гаманця (криптогаманця) Trezor на комп`ютері дружини, тим самим надавши останній можливість розпоряджатись віртуальним активом (криптовалютою).

Після цього ОСОБА_8 , використовуючи власний комп`ютер (ноутбук), виконуючи підказки ОСОБА_7 щодо послідовності і механізму переказу віртуального активу (криптовалюти), який у свою чергу діяв проти своєї волі і на виконання вказаної пред`явленої вимоги, здійснила у період з 22.15 год. 22.28 год. переказ з біткоїн-гаманця ОСОБА_7 на електронний гаманець з адресою bc1qgvwplm3tf72y7wq3k4xn26x3dtyyxc5qr25ezx, реквізити якого надали попередньо вказані працівники Служби безпеки України, віртуального активу (криптовалюту) у загальній кількості 7,38408948 Bitcoin (BTC), вартістю 79 583 доларів США станом на час транзакції, що за курсом Національного банку України становить 2 253 034,5 грн.

Як наслідок, з цього моменту вказані службові особи Служби безпеки України набули можливості контролювати віртуальний актив (криптовалюту) ОСОБА_7 і розпоряджатись ним на власний розсуд, чим останньому спричинено збитки на вказану суму, що перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення в шістсот разів, тобто завдали майнової шкоди в особливо великих розмірах.

О 23.30 год. 01.10.2020 ОСОБА_5 діючи умисно, з метою приховування вчинення вищевказаних злочинів і унеможливлення викриття їх злочинних дій, умисно склав завідомо неправдивий офіційний документ, що встановлює момент затримання особи, а саме рапорт, до якого вніс відомості, що повністю не відповідають дійсності, про начебто затримання ОСОБА_7 співробітниками СБ України 01.10.2020 року о 23 год. 30 хв. на Майдані Незалежності міста Києва, який особисто підписав та передав уповноваженій службовій особі Шевченківського УП ГУНП у місті Києві, яка, у свою чергу, зареєструвала його в журналі ЄО Шевченківського УП ГУНП у м. Києві за №70155 від 02.10.2020, після чого здійснила затримання ОСОБА_7 о 00 год. 05 хв. 02.10.2020 в порядку ст.ст. 206, 208, 581, 582 КПК України.

Здобувши можливість розпоряджатись віртуальним активом (криптовалютою) на власний розсуд ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб з вказаними співучасниками, 02.10.2020 у офісі розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , здійснив продаж вказаного віртуального активу (криптовалюти), що належав ОСОБА_7 за 76 278 доларів США станом на час транзакції, що за курсом Національного банку України становить 2 161 283,7354 грн.

18.08.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 146-1, а ОСОБА_5 ще додатково за ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею (га) 0.0998, кадастровий номер :05:002:0092, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, розташована за адресою: АДРЕСА_5 .
З матеріалів клопотання вбачається, що право власності ОСОБА_5 на вказане майно, що підлягає арешту, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Прокурор вказує, що на вказане майно слід накласти арешт з метою запобігання можливості його приховування і відчуження, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Санкція частини 4 статті 189 КК України, що, зокрема, інкримінується ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з обов`язковою конфіскацією майна, а тому є всі підстави для арешту майна підозрюваних.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Розмір майнової шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_7 внаслідок кримінальних правопорушень, становить 2 253 034,5 грн., а тому є всі підстави для арешту майна підозрюваного, вартість якого є співмірною із розміром завданої майнової шкоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: з метою запобігання можливості його приховування і відчуження, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме: земельну ділянку, площею (га) 0.0998, кадастровий номер :05:002:0092, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , із забороною відчуження, розпорядження, вказаним майном.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1