Справа № 646/2789/21
№ провадження 1-в/646/202/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.21 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовне - дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
В обґрунтування заяви зазначив, що він відбув 2/3 строку покарання, призначеного за вироком суду, і своєю примірною поведінкою та відношенням до праці довів виправлення, а тому до нього можливе застосування умовно - дострокового звільнення від покарання.
В судовому засіданні представник колонії проти задоволення подання заперечував.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Також, зазначив, що працевлаштований різноробом на дільниці «Ливаря» з відрядною оплатою праці.
Суд, заслухав учасників справи, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого на підставі статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
За вимогами ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно з ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на повному та всебічному аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Московського районного суду м. Харків від 11.05.2017 та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено 09.02.2018, кінець строку - 09.03.2022. На даний час засуджений відбув 2/3 строку призначеного вироком суду покарання.
З 10.02.2018 по 03.01.2019 року ОСОБА_5 перебував у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор". Характеризувався посередньо. Вимоги режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 03.01.2019 по 29.04.2021 перебував у Державній установі "Диканівська виправна колонія (№12)». Вимоги режиму тримання та правил внутрішнього розпорядку порушував 2 рази, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Мав 4 заохочення. За час перебування характеризувався посередньо.
З 29.04.2021 по 01.06.2021 проходив лікування у лікувальному закладі при державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За період перебування в колонії вимоги режиму тримання та розпорядку дня не порушував, адміністрацією установи не заохочувався. До робіт не залучався. За час перебування характеризувався посередньо.
З 01.06.2021 по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)». За час відбування покарання до виконання встановлених законодавством вимог персоналу установи ставиться посередньо. Вимоги режиму тримання та правил внутрішнього розпорядку не порушував. Заохочень не мав. На даний час характеризується посередньо.
Згідно з довідкою до характеристики на засудженого ОСОБА_5 має 2 стягнення, з них: 1- за порушення розпорядку дня, 2- ДІЗО (2 доби) за нетактовне відношення до іншого засудженого.
Після цього, за період з 27.03.2020 по 31.03.2021 має 4 заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Адміністрацією установи зазначено, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення та застосування ст. 81 КК України до нього недоцільно.
Можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.25 КВК України та п. 4 Положення про спостережні комісії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2004 року № 429 включає обов`язкове погодження спостережною радою при виконавчому комітеті міської ради, що означає участь громадянського суспільства в ресоціалізації конкретного засудженого.
Разом з тим, ОСОБА_5 порушував режим утримання в 2019 році потім у 2020, змінив поведінку тільки у червні 2020. Відтак, працевлаштованість та заохочення за цей час не можуть бути достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», окремо наголошено, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2018 року.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За встановлених обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, наведені в поданні обставини не можуть бути розцінені як такі, що свідчать про можливість умовно-дострокового звільнення. На думку суду, ОСОБА_5 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього часу відбування покарання, у зв`язку з чим, відсутні обґрунтовані підстави однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є на даний час передчасним та необґрунтованим.
Керуючись ч.ч. 2,3 ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває у місцях позбавлення волі, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.09.2021 о 14.00.

Суддя ОСОБА_1