У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_7 погодженого із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000701 від 22.11.2020 року,
ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000701 від 22.11.2021 року, за яким він просить слідчого суддю: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000701 від 22 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Як вбачається із клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заздалегідь домовившись на пропозицію ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взяти участь в незаконному переправленні групи нелегальних мігрантів через державний кордон України, тобто діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у невстановленому досудовим розслідуванням місці погодився на пропозицію ОСОБА_9 взяти участь в незаконному переправленні групи нелегальних мігрантів через державний кордон України шляхом сприяння (перевезення) їх до села Гетен, Берегівського району, Закарпатської області. ОСОБА_4 взяв на себе обов`язки по перевезенні десяти осіб Республіки Бангладеш, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з метою їх безпосереднього незаконного переправлення через державний кордон України, поза пунктом пропуску.

На виконання попередньої злочинної домовленості щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_4 , з не встановленого досудовим розслідуванням місця на території Закарпатської області неподалік посту «Нижні Ворота», 22 листопада 2021 року о 07 годині 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел щодо незаконного переправлення вказаних громадян через державний кордон України, поза пунктами пропуску, здійснив надання засобу взявши власний автомобіль, а саме автомобіль марки «Volkswagen», модель «Т 5», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, попередньо домовившись про місце посадки із ОСОБА_9 здійснив посадку вказаних осіб до свого автомобіля та діючи у змові разом із ОСОБА_9 , рухався попередньо визначеним маршрутом до державного кордону України з особами, які намагались незаконно перетнути його, однак в подальшому вищевказані особи 22.11.2021 року були зупинені працівниками прикордонної служби спільно з управлінням патрульної поліції на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп (поворот на с. Великі Лази), що в Ужгородському районі, Закарпатської області.

Таким чином, орган досудового розслідування констатує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, а саме в сприянні організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України наданням засобів, вчиненому щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

22 листопада 2021 року о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

23 листопада 2021 року о 17 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину до клопотання додаються наступні докази: протоколи огляду місця події від 22.11.2021 року, покази свідків: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 від 22.11.2021 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 22.11.2021 року, покази підозрюваного ОСОБА_4 від 22.11.2021 року; повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 23.11.2021 року.

Одночасно орган досудового розслідування, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою; офіційно ніде не працює, його майновий стан є незадовільним.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі.

З врахуванням викладеного, сторона обвинувачення вбачає достатні підстави ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні подав письмові заперечення (із додатками) проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що відсутня обґрунтована підозра його підзахисному, та відсутні будь-які із ризиків, на існуванні, яких наполягає прокурор, тому що ОСОБА_22 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне зареєстроване місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, крім того підозрюваний ОСОБА_4 від послуг захисника ОСОБА_5 відмовився та зазначив, що в подальшому його інтереси в суді буде представляти захисника Адвокат ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, а також додатково подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину суду надано протоколи огляду місця події від 22.11.2021 року, покази свідка ОСОБА_21 від 22.11.2021 року.

Разом з тим, інші докази на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні суд не приймає до уваги, оскільки з таких неможливо беззаперечно встановити наявність у діях підозрюваного ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини.

Так, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Враховуючи все вищенаведене, з врахуванням вимог статті 183 КК України, а саме той факт, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, а також з врахуванням поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011 року), слідчий суддя приходить до висновку, що підозра гр. ОСОБА_4 є обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, разом з тим є недостатньою мірою обґрунтованою, яка б безсумнівно та беззаперечно вказувала на необхідність обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Крім того, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя також враховує доводи позиції захисту, які підтверджуються доданими до клопотаннями доказами відносно того, що підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , є одруженим та має на утриманні двох малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13 , та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_14 (копії свідоцтв про народження дітей додані до матеріалів клопотання).

Крім того, стороною захисту суду також була надана копія характеристики старости села за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із якої вбачається, що останній, як мешканець села показав себе з нормальної сторони, до адміністративної відповідальності адмінкомісією Великобичківської селищної ради не притягався, з боку виконкому до гр. ОСОБА_4 зауважень не має.

Вказане свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків у гр. ОСОБА_4 та спростовують доводи обвинувачення щодо існування ризику передбаченого п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість реальної міри покарання через відсутність міцних соціальних зв`язків та обставин які б його стримували від переховування.

Ризик незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що останні не будуть почувати себе у безпеці через загрозу застосування щодо них насильства, оскільки підозрюваному відомо їх місце проживання, а також перешкоджати іншим чином досудовому розслідуванню не підтверджений прокурором будь якими доказами, оскільки відомості до ЄРДР були внесені за матеріалами правоохоронних органів, потерпілий відсутній у цьому кримінальному провадженні, а згідно доданих до клопотання раніше проведених допитів свідків, останні не вказували на жодні підстави, які б свідчили про вчинення будь яких дій зі сторони підозрюваного з метою зміни ними показів.

З цих же підстав не підтверджується і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки прокурором не наведено жодних доводів, які саме дії підозрюваного можуть перешкоджати кримінальному провадженню, яке вже задокументоване.

Слідчий суддя також ставить під сумнів ризик вчинити інше кримінальне правопорушення через скрутний матеріальний стан підозрюваного, оскільки ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності взагалі не притягався, а також, як вказує сторона захисту, та як випливає з показів свідка ОСОБА_23 , підозрюваний ОСОБА_4 останні декілька місяців неофіційно працює на будівництві виконуючи різні роботи та маючи стабільний дохід в розмірі 10 000 12 000 гривень щомісячно, що є достатніми доходами задля утримання сім`ї.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність беззаперечних та безумовних підстав існування будь-яких ризиків, які б свідчили про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 найтяжчого запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою, або більш м`якого запобіжного заходу, відтак слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182-186, 193-197, 309, 392, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити повністю у задоволенні клопотання старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_7 погодженого із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000701 від 22.11.2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1