В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003195 від 05.11.2021року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно офіціантом, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючому на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , 02.10.2013 року та ОСОБА_5 , 19.02.2018 року, не є інвалідом І та ІІ групи, не є військовослужбовцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.12.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки;

- 21.02.2021 року знятий з обліку ДУ центру пробації Білоцерківського відділу, у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05.11.2021 об 09 годині 30 хвилин, прийшов до магазину «АТБ», що належить ТОВ «АТБ Маркет» та знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7. Перебуваючи в торгівельній залі магазину «АТБ», у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання продукти харчування, які належать ТОВ «АТБ Маркет».

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення ОСОБА_3 взяв з торгівельних полиць магазину наступні продукти харчування: гомілки курчат -бройлерів «Фермерська охолоджена» вагою 0, 729 кг., закупівельною вартістю 45 гривень 53 копійок, сир сулугуні «Золотий резерв» 3 упаковки, загальною закупівельною вартістю 114 гривень 24 копійки, масло «Яготинське» 2 упаковки, загальною закупівельною вартістю 84 гривень 66 копійок, балик «Дарницький» закупівельною вартістю 201 гривня 96 копійок, ковбасу «Бургундська» вагою 0,308 кг., закупівельною вартістю 91 гривня 04 копійки, сир м`який «Coburger Bayerischer Weichkase creming mild» закупівельною вартістю 39 гривень, сир м`який «Coburger Bayerischer Weichkase Blauschimmel» закупівельною вартістю 51 гривня 08 копійок, філе куряче «Своя лінія» вагою 0,349 кг., закупівельною вартістю 47 гривень 49 копійок, ковбасу «Салямі болгарська» вагою 0,347 кг., закупівельною вартістю 81 гривня 40 копійок, ковбасу «Московську» закупівельною вартістю 88 гривень, що належать ТОВ «АТБ Маркет», які помістив до поліетиленового пакету.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 намагався непомітно зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, а саме направився до виходу з магазину, з неоплаченим товаром, який тримав в руках в пакеті, але в цей час охоронці магазину помітили, що ОСОБА_3 не розплатився за товар та почали його переслідувати з вимогою зупинитись та повернути викрадене, однак ОСОБА_3 усвідомлюючи що його злочинні дії викриті та вже несуть відкритий характер, незважаючи на це, з метою утримання викраденою майна продовжив тікати з місця вчинення злочину, але виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг, з причин що не залежали від його волі, оскільки після того, як вийшов з магазину був затриманий працівниками охорони.

В результаті своїх злочинних дій, які полягли у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 намагався спричинити ТОВ «АТБ Маркет» матеріального збитку на суму 798 гривень 87 копійок.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 05.11.2021 року, приблизно о 09 год.30 хвилин прийшов до магазину «АТБ», що належить ТОВ «АТБ Маркет» та знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7, де взяв з торгівельних полиць магазину продукти харчування, які помістив до поліетиленового пакету з яким пройшов касову зону магазину, не розплатившись. Вказав, що викрав продукти харчування, щоб нагодувати сім`ю, оскільки не було роботи та грошей. Коли зрозумів, що дії почали носити відкритий характер, почав тікати, але був затриманий працівниками охорони магазину.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України, а саме у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, був засуджений 12.12.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки та 21.02.2021 року знятий з обліку ДУ центру пробації Білоцерківського відділу, у зв`язку з відбуттям покарання, повідомив, що працює не офіційно офіціантом, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, не військовослужбовець, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , 02.10.2013 року та ОСОБА_5 , 19.02.2018 року, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 186 КК України із урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді громадських робіт, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді громадських робіт є пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід не обирався.

Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- гомілки курчат - бройлерів «Фермерська охолоджена» вагою 0, 729 кг., закупівельною вартістю 45 гривень 53 копійок, сир сулугуні «Золотий резерв» 3 упаковки, загальною закупівельною вартістю 114 гривень 24 копійки, масло «Яготинське» 2 упаковки, загальною закупівельною вартістю 84 гривень 66 копійок, балик «Дарницький» закупівельною вартістю 201 гривня 96 копійок, ковбасу «Бургундська» вагою 0,308 кг., закупівельною вартістю 91 гривня 04 копійки, сир м`який «Coburger Bayerischer Weichkase creming mild» закупівельною вартістю 39 гривень, сир м`який «Coburger Bayerischer Weichkase Blauschimmel» закупівельною вартістю 51 гривня 08 копійок, філе куряче «Своя лінія» вагою 0,349 кг., закупівельною вартістю 47 гривень 49 копійок, ковбасу «Салямі болгарська» вагою 0,347 кг., закупівельною вартістю 81 гривня 40 копійок, ковбасу «Московську» закупівельною вартістю 88 гривень, що належать ТОВ «АТБ Маркет» та передані на відповідальне збереження представнику потерпілого - залишити у володінні власника;

- оптичний DVD+R 16х «Нр», з камер внутрішнього відеоспостереження з магазину за адресою: м. Київ, проспект Тичини, 7, на якому зафіксовано факт замаху на відкрите заволодіння товаром, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя