Справа № 489/5087/20
Номер провадження 1-кп/489/379/22
УХВАЛА
Іменем України
08 лютого 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України
встановив
На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили свою актуальність під час судового розгляду справи, а саме: можливість переховування від суду; можливість незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів у даному кримінальному провадженні; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується.
Захисник в судовому засіданні вказала на необґрунтованість ризиків, оскільки у обвинуваченого є постійне місце проживання та стабільні джерела прибутків у сім`ї. Проти задоволення клопотання заперечувала, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, суд виходить з такого.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2021, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 60 діб, тобто до 14.02.2022 включно з підстав обґрунтованості ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку запобіжного заходу суд встановлює чи не зменшилися ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу та чи доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в сукупності з репутацією обвинуваченого, якого раніше було засуджено, відсутність доказів постійного місця роботи, офіційних джерел доходів суд вважає доведеним ризик переховування від суду.
Також, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів у співучасті в т. ч. з невстановленими особами та обізнаний про місце мешкання свідків, тому суд вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
У зв`язку з тим, що всі потерпілі в кримінальному провадженні вже допитані, тому ризик незаконного вплину на них не існує.
Згідно зі ст. 178 КПК України суд враховує репутацію обвинуваченого, який раніше засуджувався, не працює та не має доказів офіційних джерел доходів, що в сукупності з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів пов`язаних із протиправним заволодінням чужим майном та вважає доведеним існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ризики не зменшились, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити, оскільки підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відсутні та запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не убезпечить від ризиків переховування від суду, незаконному впливу на свідків та вчиненню іншого кримінального правопорушення, оскільки не передбачає достатнього контролю за спілкуванням та переміщенням обвинуваченого, тому обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 196, 197, 372 КПК України
постановив
Клопотання прокурора задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.04.2022 включно, з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор".
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Суддя ОСОБА_1