Справа № 645/8888/14-к
Провадження № 1-кп/645/13/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000720 від 12.02.2013 року зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, посилаючись на те, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який було скоєно в грудні 2012 року, злочин, який інкримінується останньому, відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким. Таким чином, на час розгляду судом кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 минуло більше п`яти років з дня вчинення інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим просив задовольнити його клопотання та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого та просив його задовольнити. Наголосив, що відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000720 були внесені о 12.02.2013 року, події , які зазначені в заяві потерпілого, та з якими категорично не погоджується його підзахисний, датовані груднем 2012 року.Тобто строк звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності починається з грудня 2012 року.
За час розгляду кримінальної справи Фрунзенським районним судом м. Харкова з 2014 року до 2018 року декілька разів дійсно зупинялось судове провадження, відповідно до ухвал судді Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_8 , якими вона оголошувала ОСОБА_7 в розшук. Але наявність відповідних ухвал не гарантує наявність факту ухилення від суду. Також захисник вважає, що деякі ухвали про розшук ОСОБА_7 та зупинення судового провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_7 , винесені з порушеннями норм КПК України.
Захисник наголосив, що ч. 2 ст. 49 КК України не застосовується через відсутність фактичних даних, які можуть підтвердити, що ОСОБА_9 саме переховувався від суду.
На теперішній час в Московському районному суді м.Харкова на розгляді знаходиться кримінальна справа №643/7809/18 за обвинуваченням ОСОБА_10 .. Даний факт його підзахисним та ним не оспорюється, але вважати що ОСОБА_9 вчинив або не вчинив злочин можна лише обвинувальним або виправдувальним вироком суду, який набрав законної сили.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, з підстав, зазначених в письмових запереченнях представника потерпілого, що містяться в матеріалах кримінального провадження, та просив суд відмовити у задоволенні цього клопотання.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово та систематично протягом 2016-2018 років ухилявся від суду, внаслідок чого Фрунзенський районний суд м. Харкова ухвалами від 23.09.2016 року, від 19.07.2017 року та від 23.05.2018 року зупиняв судове провадження у даній справі та оголошував підсудного ОСОБА_7 в розшук, у зв`язку з чим перебіг давності зупинявся та поновлювався, тому у цьому разі підсудний ОСОБА_9 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення ним вказаного злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили мине п`ятнадцять років, тобто у березні 2028 року. Крім того, наголосив, що вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню також з тих підстав, що до закінчення строку давності підсудний ОСОБА_9 вчинив новий тяжкий злочин, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з чим перебіг давності переривався.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України та ст. 106 КК України строків давності та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2-4 ст.49 КК України).
Санкція ч. 1 ст. 289 КК України (в редакції діючій на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.
Санкція ч. 1 ст. 289 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.
Початком перебігу строку давності є дата, коли кримінальне правопорушення було вчинено. Згідно з обвинувальним актом із формулюванням зміненого обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000720 відносно ОСОБА_6 , складеного на підставі ст. 338, 341 КПК України, кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив в грудні 2012 року.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.09.2016 року, у зв`язку з неодноразовими не з`явленнями обвинуваченого ОСОБА_7 до суду, не повідомленням ним про поважність причин своєї неявки до суду на виклики, а також у зв`язку з не виконанням ухвали суду про привід ОСОБА_7 за відсутністю за адресою місця проживання, переховуванням від суду та перешкоджанням розгляду кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук та судове провадження у даній справі було зупинено до встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та доставки його до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
22.05.2017 року, у зв`язку з необхідністю вирішення питання щодо арешту майна обвинуваченого ОСОБА_7 , судовий розгляд вказаного кримінального провадження судом було відновлено.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.07.2017 року, у зв`язку з повторними неодноразовими не з`явленнями обвинуваченого ОСОБА_7 до суду, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, останнього повторно судом було оголошено у розшук та судове провадження у даній справі було повторно зупинено до встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та доставки його до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
08.09.2017 року, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_9 з`явився до суду, судовий розгляд вказаного кримінального провадження судом було відновлено.
23.05.2018 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова, у зв`язку з повторними неодноразовими не з`явленнями обвинуваченого ОСОБА_7 до суду, не повідомленням ним про поважність причин своєї неявки до суду на виклики, а також у зв`язку із не виконанням ухвал суду про привід, переховуванням від суду та перешкоджанням розгляду кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено у розшук та судове провадження у даній справі було зупинено до встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та доставки його до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
26.06.2018 року у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_9 з`явився до суду, судовий розгляд вказаного кримінального провадження судом було відновлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилялася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з часу вчинення кримінального проступку 5 років, а особа звільнюється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 15 років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.09.2016 року, від 19.07.2017 року та від 23.05.2018 року було зупинено судове провадження у даній справі через оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у розшук, у зв`язку з чим перебіг давності неодноразово зупинявся.
При цьому, суд критично оцінює посилання обвинуваченого на те, що він умисно не ухилявся від суду, оскільки проживав за адресою, вказаною в обвинувальному акті, за якою не отримував судові повістки про виклик в судові засідання, тобто не був належним чином повідомлений про дати судових засідань, з наступних підстав.
Для застосування зазначеної норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від суду, що є обставиною, яка зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України.
Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує суд вживати заходи, спрямовані на розшук обвинуваченого, в тому числі, нез`явлення без поважних причин за викликом до суду. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться розгляд кримінального провадження в суді. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до суду за викликом. Зазначена особа має усвідомлювати, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Обвинувачений не заперечував, що він був обізнаний про судові засідання у кримінальному провадженні № 645/8888/14-к та з`являвся в судові засідання. Таким чином, останній усвідомлював свій юридичний обов`язок з`являтися в судові засідання у цьому кримінальному провадженні. Неотримання останнім судових повісток про виклик до суду, які направлялися за адресою проживання останнього, зазначеною в обвинувальному акті, свідчить про умисне небажання з`являтися в судові засідання, призначені у кримінальному провадженні, що зумовило оголошення обвинуваченого в розшук та зупинення у зв`язку з цим кримінального провадження.
Вказане в сукупності свідчить про зупинення строку давності у вказані періоди та відсутність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки строк притягнення його до кримінальної відповідальності не сплинув.
Що стосується доводів представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 про переривання перебігу давності у зв`язку із вчиненням 21.04.2018 року ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002179, та яке перебуває в провадженні Московського районного суді м. Харкова (кримінальне провадження № 643/7809/18, провадження № 1- кп/643/469/19) за обвинуваченням ОСОБА_7 у відкритому викраденні 21.04.2018 року за попередньою змовою групою осіб у потерпілого мобільного телефону, тобто чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Тобто, особа вважається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення лише з часу, коли суд ухвалить обвинувальний вирок щодо неї і цей вирок набере законної сили, до цього особа вважається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
У зв`язку з вищенаведеним, суд відхиляє посилання представника потерпілого на переривання перебігу давності на підставі ч. 3 ст. 49 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України ,суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000720 від 12.02.2013 року зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК україни - залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1