Справа № 276/1653/21
Провадження по справі 1-кс/276/264/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2021 року смт. Хорошів

Слідчий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області
ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Володарськ-Волинський, Житомирської області, громадянина України, одруженого, працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, має на утриманні неповнолітніх дітей,
за матеріалами досудового розслідування №0000109 від 16.07.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 30 діб до 05.08.2021 року включно, без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що після відбування покарання за злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення зґвалтування, на шлях виправлення не став та повторно вчинив зґвалтування. Так, 16.07.2021 близько 03 год. 00 хв. реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , ОСОБА_5 прибув до будинку потерпілої, який розташований в АДРЕСА_3 . В подальшому, достовірно знаючи про місце схову ключів від вказаного житлового будинку, які знаходились під підвіконням правої сторони вхідних дверей будинку, останній відчинив двері та увійшов до будинку. Після цього, увійшовши до спальної кімнати вказаного будинку, ОСОБА_5 помітив на ліжку неповнолітню ОСОБА_8 , яка спала. Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_8 , перебуваючи в середині вказаної кімнати житлового будинку, ОСОБА_5 зняв з останньої нижню білизну та, застосовуючи фізичну силу рук, тримаючи її на ліжку та закриваючи рота, з метою подолання супротиву потерпілої, яка прокинулася та почала кликати на допомогу, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої неповнолітньої з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди останньої, таким чином зґвалтував останню. Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, 16.07.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, та вказане повідомлення про підозру вручено під підпис останньому.

На підставі ухвали слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.08.2021 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.10.2021 року включно без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики визначені пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існуватиа саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.
Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що останній неодноразово судимий, останній раз 17.09.2010 Володарсько-Волинським районним судом за ч. 4 ст. 152, ч. 3 с. 185 КК України до позбавлення волі строком у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців. Крім того, вироком Володарсько-Волинського районного суду від 31.05.2021 ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. За вчинення вказаного злочину останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, а тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 матиме реальну можливість переховатися від органів досудового розслідування та суду.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є те, що останній не співпрацює з органом досудового розслідування, відмовився від надання біологічних зразків.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки, потерпіла у даному кримінальному провадженні є родичами та друзями останнього. Крім того, під час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 застосовував фізичну силу, з метою подолання опору потерпілої під час вчинення відносно неї злочину, що вказує на те, що останній може незаконно впливати на потерпілу з метою зміни показань останньої в подальшому.

Доказом існування ризику того, що ОСОБА_5 може вчинити нові кримінальні правопорушення є те, що останній, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі та будучи звільненим з місць позбавлення волі після відбування призначеного судом покарання, ОСОБА_5 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення зґвалтування, на шлях виправлення не став та повторно здійснив зґвалтування, що свідчить про можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. Крім того, вироком Володарсько-Волинського районного суду від 31.05.2021 ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні подане клопотання підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просили клопотання задовольнити, зазначили, що ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Також зазначили, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання під вартою ОСОБА_5 не можливо, у зв`язку з необхідністю проведення ряду судових експертиз, оскільки на даний час залишилися невиконаними судово-імунологічна експертиза, а також дві психолого-психіатричні експертизи, а також необхідності додаткового часу для ознайомлення потерпілого, підозрюваного, його захисника з матеріалами кримінального провадження, виконання вимог ст. 290 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив про необґрунтованість та безпідставність підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, оскільки покази потерпілої ОСОБА_8 є недостовірними, оскільки під час проведення судово-медичної експертизи потерпіла зазначила, що не мала статевих відносин протягом року, проте це спростовується показаннями свідка ОСОБА_9 та самим висновком експерта від 16.07.2021, а виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 доступні для дії власною рукою. Прокурором не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема доказів впливу на свідків та потерпілу зі сторони підозрюваного, а ніж з червоною ручкою, яким нібито погрожував ОСОБА_5 потерпілій, вже вилучений слідчим у ході розслідування. Крім цього, вказав про недопустимість доказів, доданих до клопотання, зокрема протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , якого було допитано о/у СКП ВП№4 ОСОБА_10 , який не входить до складу групи слідчих, уповноважених на проведення розслідування. Також зазначив, що в клопотанні слідчого про продовження запобіжного заходу вказано, що строк досудового розслідування продовжено до 16.09.2021, а тому у слідчого судді відсутні підстави для розгляду такого клопотання, оскільки строк досудового розслідування закінчився, та просив повернути клопотання слідчому. У разі неповернення даного клопотання слідчому, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою причетність до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України заперечив, підтримав доводи свого захисника, а також зазначив, що не має наміру переховуватись від слідства та суду, жодним чином впливати на потерпілу чи свідків, оскільки до обрання йому 04.08.2021 запобіжного заходу він таких дій не вчиняв.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000109 від 16.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, в якому ОСОБА_5 16 липня 2021 року повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.08.2021 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 3 жовтня 2021 року, включно, без визначення розміру застави.
Відповідно до статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Під час розгляду клопотання слідчим та прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України. Підозра підтверджується сукупністю доказів: протоколом огляду місця події від 16.07.2021, в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення та вилучено речі, які мають відношення до кримінального провадження; висновком експерта №1092 від 16.07.2021, згідно якого у потерпілої виявлено синці та садна, які могли утворитися при обставинах вказаних потерпілою; протоколом проведення обшуку від 16.07.2021 за місцем проживання ОСОБА_5 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 від 16.07.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 16.07.2021, яка чітко вказала на ОСОБА_5 , що він, всупереч її волі, із застосуванням фізичного насильства, вступив з нею в статевий акт.

Доводи захисника щодо надання потерпілою неправдивих показань не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду клопотання, оскільки зі змісту висновку судово-медичної експертизи від 16.07.2021 не вбачається, що потерпіла зазначала експерту, що не мала статевих відносин протягом року, навпаки зазначила, що живе статевим життям з 15 років, поряд з цим судовий експерт зазначила про можливість спричинення потерпілій тілесних ушкоджень при обставинах вказаних самою потерпілою.

Слідчий суддя не вважає обґрунтованими доводи захисника про недопустимість протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , оскільки відповідно до вимог ст. 41 КПК України працівники оперативних підрозділів мають право здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора, що також було підтверджено стороною обвинувачення під час судового засідання.

Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, зокрема, наведені захисником ОСОБА_6 доводи щодо недопустимості доказів, необґрунтованості підозри та не підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, перевірялась 04.08.2021 слідчим суддею Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також досліджувалось Житомирським апеляційним судом під час розгляду 25.08.2021 скарги на вказану ухвалу слідчого судді, які підтвердили необґрунтованість доводів сторони захисту.

Також слідчий суддя відхиляє доводи захисника підозрюваного про завершення строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, оскільки строки досудового розслідування та порядок їх продовження визначенні статтями 219, 294 КПК України, та як в встановлено в судовому засіданні постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури від 16.09.2021 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 17 жовтня 2021 року. Саме по собі помилкове зазначення у клопотанні слідчого про продовження строку запобіжного заходу строку досудового розслідування «до 16.09.2021 включно» не свідчить про закінчення такого строку на час розгляду даного клопотання.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного

ОСОБА_5 під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Вказані підстави зазначені в ухвалі слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.08.2021 року.

Обґрунтованими є доводи прокурора про наявність ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом психічного тиску, умовляння, переконання, або іншим чином з метою зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні. Так, основні свідки у даному кримінальному провадженні є дружина та неповнолітній товариш підозрюваного, який проживав у нього, а неповнолітня потерпіла проживає неподалік підозрюваного, у зв`язку чим останній матиме реальну можливість незаконно впливати на них будь яким способом, а враховуючи неповнолітній вік як свідка так і потерпілої, а також застосування підозрюваним насильства при вчиненні злочину, можливість такого впливу значно підвищується.
При цьому, слідчий суддя також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років (ч. 3 ст. 152 КК України), може вдатися до відповідних дій та враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за який відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнився 21.02.17 року, те що він є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні де йому призначено покарання у виді позбавлення волі, свідки є друзями та членами сім`ї підозрюваного, підозрюваний добре знає потерпілу, вони проживають в одному селищі, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що вчинив злочин, під час якого застосовував до неї фізичну силу, що вказує на те, що останній може незаконно впливати на свідків і потерпілу з метою зміни останніми показів, а тому всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на переконання слідчого судді зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним вище ризикам.

При цьому, на думку слідчого судді, наявність у підозрюваного ОСОБА_5 сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім цього, вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя враховує також стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000109, розпочатого лише 16.07.2021, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 Кримінального кодексу України, що відноситься до особливо тяжкого злочину.
Постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури від 16.09.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000109 до 3 місяців, тобто до 16.10.2021 включно.
Слідчий суддя враховує також об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000109 від 16.07.2021 до закінчення строку дії ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04.08.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.10.2021 року, без визначення розміру застави, з огляду на необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, на які вказує слідчий і прокурор, зокремапроведення судово-імунологічної експертизи, двох психолого-психіатричних експертиз, ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження та складення обвинувального акту, а тому вважає за можливе продовжити строк запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_5 у межах строків досудового розслідування, тобто до 16.10.2021 року, включно.
Слідчим суддею враховується наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, сукупність відомостей про підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому, незважаючи на презумпцію свободи та невинуватості, наявні ризики, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти встановленим ризикам, що на час розгляду клопотання не зменшились.
Водночас, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , а також те, що злочином вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.
За таких обставин слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою строком до 16.10.2021, в межах строку досудового розслідування.
Керуючись статями 176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №4 ЖРУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування, до 16 жовтня 2021 року (включно), без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали встановити до 16.10.2021 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 35 хв. 05.10.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1