09.12.2021
Справа № 359/3401/20
Провадження № 1-кп/359/192/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ),

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000663, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.03.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне, Тальнівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:
17.03.2020, близько 21 год. 40 хв., ОСОБА_10 прийшов до місця проживання ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_2 , з якою раніше, у період з листопада 2017 року по грудень 2019 року, перебував у близьких та дружніх стосунках.
У квартирі між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 відбулася суперечка, оскільки він звинувачував ОСОБА_7 в тому, що вона в лютому 2020 написала заяву до поліції про спричинення раніше ним їй тілесних ушкоджень та вимагав забрати таку заяву.
Оскільки ОСОБА_7 відмовилася забрати з поліції свою заяву про спричинення їй тілесних ушкоджень, суперечка між ними переросла у сварку, під час якої в ОСОБА_10 виник злочинний намір спричинити ОСОБА_7 тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 , знаходячись в кухні вказаної квартири, на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, обхватив своєю правою рукою шию ОСОБА_7 та з силою прижав її обличчям до стіни. Здійснюючи опір протиправній поведінці ОСОБА_10 , ОСОБА_7 відштовхнула його від себе.
У відповідь, не припиняючи своїх протиправних дій, ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_7 руками до тієї ж стіни та завдав кулаком правої руки удар у ділянку верхньої щелепи, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин шийного відділу хребта з посттравматичною невралгією та больовим симптомом, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у заподіянні умисних легких тілесних ушкодженнях, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, зауваживши, що умислу нанесення тілесних ушкоджень потерпілій не мав та вимогу до потерпілої, щоб остання забрала подану нею заяву до поліції, яку він не бачив, та не розуміє, що в ній написано, не висловлював. Із потерпілою ОСОБА_11 вони перебували у близьких стосунках, зустрічалися. На даний час відносини не підтримують. 17.03.2020, після 21.00 години, він прийшов у гості до ОСОБА_7 для розмови. Перебував на підпитку, однак почував себе добре. На той період відносини між ними були розірвані, що і стало предметом його візиту до потерпілої. У квартирі вони були удвох, на кухні розмовляли спокійно. Дітей потерпілої він не бачив. Повідомив ОСОБА_7 , що він розриває відносини, однак остання обійняла його та прохала залишитися. Можливо саме в той момент, коли він намагався піти, ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, тобто це було ненавмисно, а з необережності. Звідки у ОСОБА_7 тілесні ушкодження на обличчі, йому не зрозуміло. Він не пам`ятає, чи хапав потерпілу за шию, та чи притискав обличчям до стіни. Можливо під час його обіймів потерпіла отримала тілесні ушкодження. Обвинувачений зауважив, що обіймав ОСОБА_7 , але удари не наносив останній. Те, що його обійми викликали у ОСОБА_7 фізичний біль, не розумів. Із матеріалами справи та медичною документацією ознайомлений. Наявні тілесні ушкодження визначенні експертом, він пояснює тим, що ОСОБА_7 його оговорює через помсту, що він її покинув.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_10 визнав себе винним лише частково, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) показала, що 17.03.2020, близько 22.00 години, вона із своїм малолітнім сином перебувала вдома, за адресою: АДРЕСА_3 , та почула стукіт у двері. Відчинивши їх, вона побачила на порозі ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 являвся її колишнім співмешканцем. Відносини з ним розірвала після Нового року у 2020. Перебуваючи на кухні, вона з ОСОБА_10 розмовляли, останній просив її забрати заяву від 03.02.2020, яку потерпіла подала до поліції, у зв`язку із тим, що ОСОБА_10 її побив. Почувши її відповідь про відмову забрати вказану заяву, ОСОБА_10 почав кричати, стукати по шафам, розмахувати руками, вимагати щоб вона забрала заяву, оскільки між ними все закінчилося, висловлювався нецензурною лайкою. Вона наполягала, щоб обвинувачений йшов додому. ОСОБА_10 не реагував на її прохання, після чого схопив її правою рукою за шию та відштовхнув, притиснувши останню до холодильника. Намагаючись звільнитися від руки обвинуваченого, вона викручувалася, на що ОСОБА_10 відштовхнув її. Від поштовху вона впала на стіну, ударившись головою об стінку кухні. Піднявшись на ноги, обвинувачений наніс удар правою рукою їй у верхню губу. Перебуваючи на підлозі, почала плювати кров`ю. Дану подію спостерігав її малолітній син, який вийшов із кімнати. Лише після слів сина « ОСОБА_13 , навіщо ти б`єш маму?», ОСОБА_10 зупинився. Піднявшись із підлоги, вона вмилася та почала виганяти ОСОБА_10 . Вона пішла за ним по східцях під`їзду щоб переконатися, що обвинувачений пішов. У під`їзді ОСОБА_10 продовжував кричати. У той момент у під`їзд зайшов сусід ОСОБА_14 , який запитав, чи не потрібна його допомога. Відповівши, що вона сама розбереться, сусід пішов. Після того, як ОСОБА_10 пішов у невідомому для неї напрямку, вона викликала працівників поліції, які відібрали у неї заяву про вчинення злочину. Через деякий час вона «викликала швидку» допомогу. Наступного ранку вона звернулася до лікаря для зняття побоїв. Подана до працівників поліції заява від 03.02.2020 ґрунтувалася на тому, що напередодні, на ґрунті ревнощів, ОСОБА_10 її побив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він являється сусідом ОСОБА_16 . 17.03.2020, у нічний період часу, він повертався до дому за адресою: АДРЕСА_4 . Зайшовши до під`їзду та піднімаючись по східцях на 5 поверх, де розміщена його квартира, побачив свою сусідку ОСОБА_7 та незнайомого йому чоловіка. Сусідка та обвинувачений лаялися. Обвинувачений висловлювався нецензурною лайкою. На майданчику вони були удвох, він був третій. Потерпіла стояла спиною до східців, по яких він підіймався до своєї квартири, а обвинувачений стояв спиною до нього. Він побачив на обличчі ОСОБА_16 розбиту губу та кров. Запитав, чи потрібна їй допомога, ОСОБА_16 відповіла, що розбереться сама. Після цього він зайшов до своєї квартири. Звідки у жінки рана на губі, вона йому не пояснювала.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_17 показав, що він разом із своєю матір`ю - ОСОБА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 . У березні 2020 року, у період часу 22.00-23.00 годин, він із мамою перебували вдома. До них прийшов ОСОБА_18 , колишній співмешканець матері. На той час мама із ОСОБА_18 вже не зустрічалися. Разом вони не проживали, чоловік час від часу приходив до них у гості. ОСОБА_10 разом із мамою перебували на кухні. Він у той час перебував в одній із кімнат, однак мав можливість все чути та бачити, що відбувалося на кухні. ОСОБА_18 почав кричати, висловлювався нецензурною лайкою та неодноразово з погрозами промовляв, щоб мама забрала заяву, подану нею до поліції. Через 5 хвилин ОСОБА_18 почав стукати по столам та полицям кухні та штовхнув маму в куток холодильника, після чого почав її душити. Мама вирвалася, але ОСОБА_18 знову штовхнув її та наніс удар правою рукою по обличчю в район лівої верхньої губи. У мами пішла кров. Не витримавши, він сказав ОСОБА_18 , щоб той ішов геть, інакше викличе поліцію. Мама пішла вмитися. ОСОБА_18 вийшов із квартири, а мама вийшла за ним щоб переконатися, що останній пішов.

Крім показань потерпілої, свідків, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується, наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 18.03.2020 (а.с.72), відповідно до якого заявник - потерпіла ОСОБА_7 заявила, що ОСОБА_10 погрожував їй вбивством та завдав удар кулаком в обличчя, штовхав;

-протоколами огляду від 30.03.2020 (а.с.75-76), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 в службовому кабінеті слідчого передала рентген знімок та DVD-R диск КТТМ + МВХ від 19.03.2020;

-протоколами огляду від 30.03.2020 (а.с.77-78), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 в службовому кабінеті слідчого передала копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_17 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 від 30.03.2020 з електронним носієм, хід слідчої дії зафіксовано за допомогою відеокамери марки «Sony» (а.с.79-81), відповідно до якого потерпіла розповіла та показала на статисті механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень;

-постановою про залучення законного представника малолітнього від 06.04.2020 (а.с.82-85);

-постановою про залучення педагога для проведення слідчих дій за участю малолітнього свідка (а.с.86-89);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2020 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_17 , з додатком у виді електронного носія CD-R диска (а.с.90-92), відповідно до якого ОСОБА_17 вказав, що в середині березня, у вечірню пору, коли він перебував за місцем свого проживання разом зі своєю мамою ОСОБА_7 , до них прийшов ОСОБА_10 , який нецензурно виражався в бік ОСОБА_7 та наніс їй тілесні ушкодження. Механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_17 відтворив за допомогою статиста;

-висновком експерта № 42д (а.с.95-97), відповідно до якого, при вивченні медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені ушкодження: забій м`яких тканин шийного відділу хребта з посттравматичною невралгією та больовим симптомом. Описані тілесні пошкодження виникли від дії тупих предметів, можливо, у час та за обставин, вказаних в постанові та за обставин, описаних у слідчому експерименті від 30.03.2020, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я;

-висновком експертного обстеження №15 (100--101), відповідно до якого встановлено, що при судово-медичному обстеженні та наданої медичної документації у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: синець нижньої повіки лівого ока, синець лівої виличної ділянки, синець на підборідді ліворуч, садно верхньої губи ліворуч, крововиливи слизової оболонки верхньої і нижньої губ ліворуч, забійна рана слизової оболонки лівої щоки; синець правої здухвинної ділянки, синець на правому стегні, два синці на правому плечі, синець на лівому ліктьовому суглобі. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів), індивідуальні та характерні властивості якого (яких) не відобразились, і могли утворитися в час обставин, вказаних в описовій часині направлення. Виявлені у гр. ОСОБА_7 , 1980 р.н., тілесні ушкодження синців, садна та крововиливів слизової оболонки верхньої та нижньої губ ліворуч за критерієм здоров`я відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Забійна рана слизової лівої щоки за критерієм розладу здоров`я на строк понад 6, але менш ніж день, відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». Виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_7 , не могли утворитись «при падінні висоти власного зросту об тверду поверхню». Виявлений синець по зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, міг утворитись в результаті падіння з вертикального, або наближеного до нього положення, з контактом зовнішньою поверхнею ліктьового суглоба об тупий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею.

Також, у судовому засіданні судом були досліджені докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченого.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, ОСОБА_10 вчинив діяння у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_10 ознак протиправності. Обвинувачений штовхнув потерпілу ОСОБА_7 руками до стіни із значною силою, завдав кулаком правої руки удар в ділянку верхньої щелепи, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин шийного відділу хребта з посттравматичною невралгією та больовим симптомом, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу того, що він тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав. Суд розцінює вказані показання як непереконливі та не бере їх до уваги, оскільки вони суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.

У ході судового розгляду було встановлено об`єктивність фіксації фактів у протоколі проведення слідчого експерименту від 06.04.2020 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_17 , а також показами свідка ОСОБА_17 , які були надані ним безпосередньо в судовому засіданні, у яких він зазначив, що в середині березня у вечірню пору, коли він перебував за місцем свого проживання разом зі своєю мамою ОСОБА_7 , до них до дому прийшов ОСОБА_10 , який нецензурно виражався в бік ОСОБА_7 та наніс останній тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_10 обхопив ОСОБА_7 своєю рукою за шию та придавив до стіни. ОСОБА_7 його відштовхнула. У відповідь, ОСОБА_10 штовхнув її обома руками в напрямку стіни, після чого кулаком правої руки наніс один удар в область верхньої губи ОСОБА_7 .
Аналізуючи покази потерпілої та свідків, досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, оскільки в них викладені лише ті факти, які особи сприймали особисто, і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 повністю узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_7 , які були надані нею в ході судового розгляду кримінального провадження та під час слідчого експеремента.

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_7 , як в цілому, так і в окремих деталях, узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

Аналізуючи дані покази, суд приходить до висновку, що дії потерпілої ОСОБА_7 та її поведінка в даному конфлікті не свідчить про те, що вона якимось чином провокувала обвинуваченого ОСОБА_10 на конфлікт, а також про застосування по відношенню до нього будь-яких дій фізичного насильства, щоб змушувало б його від неї захищатися. Потерпіла ОСОБА_7 в даному конфлікті не поводила себе протиправно, відмовляючи обвинуваченому забрати з поліції подану в лютому 2020 року заяву про спричинення ОСОБА_10 їй тілесних ушкоджень. Умисні протиправні дії ОСОБА_10 виразилися у тому, що він обхватив своєю правою рукою шию ОСОБА_7 та з силою притиснув її обличчям до стіни. Здійснюючи опір протиправній поведінці ОСОБА_10 , ОСОБА_7 відштовхнула його від себе. У той же час, такі дії потерпілої не свідчать про те, що в момент відштовхування від себе обвинуваченого, вона становила хоч якусь загрозу останньому.

Окрім того, згідно показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та дослідженими письмовими доказами, встановлено, що така послідовність, рішучість і динамічність дій, учинених обвинуваченим ОСОБА_10 , характер, спосіб, механізм та сила нанесеного удару потерпілій, яка являється жінкою, від якого остання відразу впала на підлогу, випльовуючи із порожнини рота кров, свідчать про цілеспрямованість умислу ОСОБА_10 саме на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілій.

Таким чином, установлені судом фактичні обставини свідчать про те, що дії ОСОБА_10 носили активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, існував прямий причинний зв`язок. Зазначені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин шийного відділу хребта з посттравматичною невралгією та больовим симптомом, спричинені шляхом нанесення обвинуваченим удару кулаком правої руки в ділянку верхньої щелепи обличчя.

Таким чином, локалізації та характер тілесних ушкоджень, кількість, механізм їх нанесення, а саме надмірна сила удару, нанесеного потерпілій, від якого остання відразу впала у весь зріст на підлогу, його раптовість, враховуючи відсутність жодних попереджувальних дій з боку обвинуваченого, нанесення тілесних ушкоджень жінці, а також поведінка обвинуваченого після вчинення інкримінованого злочину, який, не надавши будь-якої допомоги потерпілій та байдуже ставлячись до цього інциденту, одразу пішов, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_10 об`єктивно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_10 наявні всі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на умисне заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_7 . Тому ОСОБА_10 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки, а саме заподіяння потерпілій легко тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

З огляду на ці обставини, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_10 повинен бути засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України, за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставини, що обтяжують відповідальність обвинувачено, судом визнано вчинення злочину у присутності дитини та щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.
Обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується з негативної сторонни. На обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває. Не одружений, малолітніх дітей на утриманні немає, офіційно не працевлаштований. При перевірці через інформаційну базу АРМОР Бориспільського ВП ГУНП в Київській області встановлено, що ОСОБА_10 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді двох років обмеження волі.

У той же час, підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, суд враховує фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, індивідуальні особливості обвинуваченого. Суд враховує правову позицію учасників судового процесу, приходить до висновку, що вищенаведені обставини знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності, утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_10 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та до нього доцільне застосувати положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

У ході розгляду кримінального провадження представником потерпілої адвокатом ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , пред`явлено до ОСОБА_10 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просить суд стягнути на користь потерпілої з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 3 365 грн. 41 коп. та моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 даний цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_10 цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Встановлено, що у зв`язку із нанесенням потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_7 зазнала матеріальної шкоди у розмірі 3365 гривень 41 копійку. Винним в її заподіянні є обвинувачений ОСОБА_10 , який не виконав добровільно цей обов`язок.

Вирішуючи цивільний позов про стягнення моральної шкоди, суд враховує такі обставини.

Згідно із п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку зі отриманням легких тілесних ушкоджень обличчя, потерпіла ОСОБА_7 зазнала душевних страждань, оскільки обвинувачений наніс кулаком правої руки удар в ділянку верхньої щелепи потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин шийного відділу хребта з посттравматичною невралгією та больовим симптомом. Після нанесення їй тілесних ушкоджень у потерпілої було відчуття сильного потрясінні. Стрес, який перші місяці після її побиття вона втратила спокій, весь час ходила озираючись навкруги, оскільки боялася ОСОБА_10 . Потерпіла втратила сон, тривалий час хвилювалася щодо свого малолітнього сина ОСОБА_19 , який сильно перелякався, оскільки злочин відбувся на його очах. У такий спосіб їй була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких вона зазнала, пов`язаних з істотними змінами в житті, ступеня вини ОСОБА_10 та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 становить 15000 гривень 00 копійок.

Таким чином, для відновлення порушеного права цивільний позов підлягає частковому задоволенню, тому з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої слід примусово стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3365 гривень 41 копійок та моральної шкоди у розмірі 15000 гривень 00 копійок

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не оберався. Підстави для його обрання відсутні.

Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись: ст.ст. 22, 127-128, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 75, 76, ч. 2 ст. 125 КК України, 23, 1166, 1192 ЦК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), 3365 грн. 41 коп., завданих матеріальних збитків та 15000 грн. 00 коп. завданих моральних збитків.

Витрати на залучення експерта під час досудового слідства у кримінальному провадження, відсутні.
Речові докази стороною обвинувачення не заявлялося.
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захисникам та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1