Провадження № 1-кс/161/8265/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 жовтня 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника володільця тимчасово-вилученого майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в межах кримінального проваження № 0001743 від 08.07.2021, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 19.10.2021 року було тимчасово вилучено під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - верстат стрічкопильний мод. ПЛ-750 М серії 1492 випуск 2016 року; верстат стрічкопильний мод. ПЛ-750 М серії 1575 випуск 2018 року; дрель DWT SBM-810 VS зеленого кольору; болгарка фіолетового кольору марки Sparky Professional» МВА 2200 Р , які постановою слідчого визнані речовими доказами.

В судовому засіданні, заслухавши думку слідчого, яка клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав викладених ньому, зазначивши, що вказані вилучені предмети мають статус речових доказів у кримінальному провадженні, представника власника майна, яка клопотання заперечила, оскільки вказані вище документи, відношення до розслідуваного кримінального правопорушення не мають та належать на праві власності ОСОБА_7 , що підтверджується доданими до їх заперечень документами на купівлю вказаного майна, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України щодо можливого вчинення ТзОВ «Форест Волинь» протиправних дій спрямованих на умисне невиконання наказу Господарського суду у Волинській області № 903/54/20-2 від 03.02.2021.

В межах даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді, від 05.10.2021 року було дано дозвіл на проведення огляду території та інших приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належать ОСОБА_8 , з метою відшукування майна зазначеного у постанові про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61127614 від 03.02.2021.

В ході проведено огляду, виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено у протоколі огляду від 19.10.2021, яке належить ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, та доведено представником власника майна, вказані предмети належать ОСОБА_8 на праві приватної власності ,що стверджується наступними документами: товарним чеком № 136 від 17.12.2010 про придбання Дрилі DWT SBM-810VS у ФОП ОСОБА_9 ; товарним чеком від 04.07.2013 № КнК/Lc-0444356 про придбання Болгарки Sparky MBA 2200P 2200W ; рахунком фактурою № 002/02 від 11.02.2016 та накладною № 003/02 від 12.02.2016 про придбання у ФОП ОСОБА_10 . Верстату стрічкопильного моделі ПЛ-750М (2016 року випуску); накладною № 01/09 від 17.09.2018 та актом отримання вантажу від ТОВ «Делівері» за квитанцією № у ФОП ОСОБА_10 верстату стрічкопильного моделі ПЛ-750М 2018 року випуску.

Власнику майна ОСОБА_11 у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, відтак, при виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Разом з тим, як вбачається із клопотання про арешт майна, таке подано слідчим.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Відповідно ж до частини першої ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. предмети, що були об"єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, визнання органами досудового розслідування майна, на яке просить слідчий накласти арешт, речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Слідчий суддя вважає, що ініціатором клопотання не було доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в т.ч. що воно було об`єктом кримінально протиправних дій, чи було набуто кримінально протиправним шляхом або отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки належить на праві власності ОСОБА_8 , а не ТОВ «Форест Волинь».
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах, на переконання слідчого судді, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в межах кримінального провадження № 0001743 від 08.07.2021, відмовити.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1