У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021, у кримінальному провадженні від 08.07.2021 за №0000200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України, -

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 14 лютого 2022 року надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021, у кримінальному провадженні від 08.07.2021 за №0000200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що Старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_4 на даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000200 від 08.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України. 24.11.2021 на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду в рамках проведення досудового розслідування у вищевказаному провадженні слідчим проведено обшук в будинку АДРЕСА_1 та під час обшуку ним було вилучено належні мені тютюнові вироби, які я придбав для власного споживання, без мети збуту та незаконного збагачення, а саме 770 пачок тютюнових виробів торгової марки «Compliment», 1720 пачок тютюнових виробів торгової марки «Gin Ling» та 1500 пачок тютюнових виробів торгової марки «Credo» без марок акцизного податку України.

29 листопада 2021 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області ОСОБА_1 накладено арешт на вилучені у мене тютюнові вироби.

На підставі вище наведеного заявник ОСОБА_3 просить клопотання задовольнити та скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 листопада 2021 року.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений у встановленому законом порядку. Через канцелярію суду подав заяву в якій просить клопотання задовольнити та провести розгляд без його участі.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, просив розгляд справи проводити без його участі.
Слідчий суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна, підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.
Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Встановлено, що 29 листопада 2021 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні №0000200 за клопотанням старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , було накладено арешт на майно шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування, на виявлені і вилучені в ході проведення 24.11.2021 обшуку тютюнові вироби, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- 770 пачок тютюнових виробів торгової марки «Compliment» без марок акцизного податку України на які відсутні документи про придбання;
- 1720 пачок тютюнових виробів торгової марки «Gin Ling» без марок акцизного податку України на які відсутні документи про придбання;
- 1500 пачок тютюнових виробів торгової марки «Credo» без марок акцизного податку України на які відсутні документи про придбання..
Клопотання заявника аргументовано тим, що даному випадку, відсутній суспільний інтерес в тому, щоб позбавляти мене права володіння та користування вищевказаним майном, так як останнє не має будь-якого значення для кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0000200 за ч. 2 ст. 199 КК України.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.
Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, у ст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.
Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021, у кримінальному провадженні від 08.07.2021 за №0000200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України - задовольнити.
Скасувати арешт, застосований ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000200 від 08.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України щодо майна виявленому та вилученому в ході проведення 24.11.2021 обшуку тютюнові вироби, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- 770 пачок тютюнових виробів торгової марки «Compliment» без марок акцизного податку України на які відсутні документи про придбання;
- 1720 пачок тютюнових виробів торгової марки «Gin Ling» без марок акцизного податку України на які відсутні документи про придбання;
- 1500 пачок тютюнових виробів торгової марки «Credo» без марок акцизного податку України на які відсутні документи про придбання..
Повернути вказане майно власнику ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1