Справа № 152/1197/20
Провадження №11-кп/801/951/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0000181 від 22.09.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, уродженця с. Клекотина та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 року скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати.

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Вирішено долю речових доказів.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
22 вересня 2020 року о 8-00 год, згідно із наказом МВС України №357 від 27 квітня 2020 року «Про затвердження інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» та відповідно до розстановки нарядів, затвердженого начальником Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області на чергування у форменому одязі, зі спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю заступили поліцейський сектору реагування патрульної поліції №4 Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_10 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області старший сержант поліції ОСОБА_11 .. О 20 год 20 хв 22 вересня 2020 року до чергової частини Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_12 про те, що її чоловік створює нестерпні умови для життя, ображає її та дітей. Це повідомлення було зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень за №2900 та на реагування за адресою АДРЕСА_1 був відправлений екіпаж у складі поліцейських ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .. Прибувши на місце виклику, працівники поліції не виявили нікого та зателефонували заявниці ОСОБА_12 , яка уточнила, що місцем виклику є вул.. Пролетарська в с. Михайлівка. Коли працівники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на службовому автомобілі приїхали на місце, яке вказала ОСОБА_12 , то виявили сімейний конфлікт між подружжям ОСОБА_13 . В ході цього конфлікту обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою, ображав ОСОБА_12 , на зауваження працівників поліції не реагував. В подальшому, 22 вересня 2020 року близько 22-00 год обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи по вул.. Пролетарська в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області неподалік будинку №10 біля автомобіля «ВАЗ 2107» білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 почав наносити удари по лобовому склу цього автомобіля. На це поліцейський ОСОБА_10 зробив йому неодноразові зауваження та намагався зупинити такі дії. Незважаючи на це, обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що працівники поліції виконують свої службові обов`язки, умисно наніс два удари в обличчя поліцейського ОСОБА_10 своєю головою, спричинивши останньому тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта №126 від 9 жовтня 2020 року у ОСОБА_10 мало місце: струс головного мозку, гематома підборіддя справа, садно по задній поверхні лівого вуха. За медико-морфологічними ознаками ушкодження у ОСОБА_10 виникли не менше як від двох травмуючих дії-удару (контр-удару), стиснення та тертя тупим предметом (предметами), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в постанові від 22 вересня 2020 року. Струс головного мозку та гематома підборіддя справа за ознакою розладу здоров`я (тривалістю понад шість, але не більше три тижні (21 день) належать до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Садно лівого вуха, за ознакою розладу здоров`я (тривалістю не більше як 6 днів), належить до легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що сторона захисту вважає, що вирок суду є неправильним та незаконним щодо кваліфікації злочину так і обраній мірі покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в тій обстановці 17.12.2020 року не зміг відразу розпізнати працівника поліції ,а після того як усвідомив даний факт в той же вечір щиро розкаявся перед потерпілим ОСОБА_10 просив пробачення , пояснюючи при цьому , що в нього не було ніякого наміру ударити працівника поліції завдати йому тілесних ушкоджень. Відсутність прямого умислу на нанесення тілесних ушкоджень працівнику поліції є підставою для виправдання ОСОБА_8 .
Окрім того, суд визнавши ОСОБА_8 винуватим призначив йому покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого. Суд при призначенні покарання не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 проживає з двома неповнолітніми дітьми і те, що вони знаходяться на його утриманні, про що зазначено у довідці Мурафської сільської ради № 511 від 03.06.2021 року.
Отже, суд своїм рішенням фактично залишив неповнолітніх дітей без догляду, утримання та утриманця.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги, заперечував проти апеляційної скарги захисника, , просив вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 рокузалишити без змін, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив застосувати відносно нього ст. 75 КК України, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Доводи апеляційної скарги захисника, що у діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України з посиланнями на те, що у ОСОБА_8 не було ніякого умислу завдати тілесні ушкодження працівникові поліції є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України відповідно до ст. 94 КПК України грунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції ретельно перевірив покази ОСОБА_8 , дослідив наявні докази, допитав потерпілого, свідків та оцінив у сукупності, проаналізувавши належним чином.

З висновком суду, що покази ОСОБА_8 спростовуються показами потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , відеозаписом події 22 вересня 2020 року, висновком експерта № 126 від 09.10.2020 року, погоджується суд апеляційної інстанції.
Перевірені судом докази вказують на те, що ОСОБА_8 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_10 працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обовязків.
При цьому суд першої інстанції дав належну оцінку показам свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 відповідно до положень ст. 95 КПК України.
Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 до заподіяння йому удару, робив зауваження ОСОБА_8 , звертаючись як представник влади, виконуючи свої службові обов`язки.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії ОСОБА_8 за ч.2 ст. 345 КК України , підстав для закриття провадження не вбачає.

Однак, на думку суду апеляційної інстанції, наявні підстави для зміни вироку в частині призначення покарання.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно ч. 2 ст. 409 КПК України є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідност.65 КК України суд призначає покарання у межах встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що з урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Відповідно ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що на утриманні ОСОБА_8 перебувають діти ОСОБА_15 , 2007 р.н., ОСОБА_16 , 2011 р.н., що підтверджується довідкою виданою Мурафської сільською радою Жмеринського району № 511 від 03.06.2021 року, свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З матеріалів провадження убачається, що під час судового розгляду прокурор вважав, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, тобто його можливо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК України.
Крім того, згідно досудової доповіді Шаргородського районного сектору Філія ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 16.12.2020 року № 42/26/1279-20 уповноважений орган з питань пробації, вважає, що згідно інформації, яка характеризує обвинуваченого, а також враховуючи середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, ОСОБА_8 може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, заходи роботи з ОСОБА_8 повинні бути спрямовані на попередження вживання алкоголю та на здійснення нагляду за його поведінкою, у разі якщо суд дійде висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням запропоновано встановити обовязки відповідно до ст. 76 КК України (а.с.45-46).
З урахуванням вищевикладеного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, процесуальної поведінки, думки потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого під час судового розгляду, в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
З урахуванням наведеного, наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання через суворість, та застосування до ОСОБА_8 ст.75 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і принципу індивідуалізації покарання.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши те, що прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 згідно заяви від 01.12.2021 року відмовилася від апеляційної скарги, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П о с т а н о в и в :
Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора.
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити.
Апеляційну скаргу захисника задоволити частково.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 28.05.2021 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст. 345 КК України змінити в частині призначення покарання.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти обовязки періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня ухвалення вироку судом першої інстанції.
В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду з дня проголошення протягом трьох місяців
Ухвала апеляційного суду на підставі ч. 4 ст. 532 КПК України набирає законної сили з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4