ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/807/139/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2022 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 90800 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання, перевезення, зберігання психотропної речовини МЕТАМФІТАМІН, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. №770, віднесено до психотропної речовини, обіг якого заборонено, діючи повторно у невстановлених досудовим слідством особи, часі та місці, придбав двадцять чотири зіп-пакети, вказаною психотропною речовиною, з метою подальшого збуту.
Після чого, зберігаючи при собі вищевказану психотропну речовину, ОСОБА_8 з метою подальшого збуту психотропної речовини, 16 грудня 2021 року, у невстановлений досудовим слідством час, вийшов з місця мешкання, а саме з кв. АДРЕСА_2 та перевіз до Вознесенівського району м. Запоріжжя.
В подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на збут психотропної речовини, пройшов до заправки «Patriot», яка розташована на прибережній автомагістралі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 72, де був затриманий працівниками поліції.
17 грудня 2021 року о 00 год. 12 хв., в порядку ст. 208 КПК України та в ході особистого обшуку у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено двадцять два зіп-пакета з кристалічною речовиною білого кольору (двадцять один з яких було упаковано в паперовий пакет із пояснювальним написом та підписами учасників та один упаковано в окремий паперовий конверт із пояснювальним написом та підписами учасників). Відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЄ-19/108-21/14806-НЗПРАП від 17 грудня 2021 року, у складі наданої на експертизу (кристалічної речовини білого кольору, яка знаходиться в зіп-пакеті, вилучений 17 грудня 2021 року під час обшуку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках затримання в порядку ст. 208 КПК України, біля авто заправної станції «Patriot», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 72) виявлено психотропну речовину, обіг якої заборонено МЕТАМФІТАМІН, маса, якої в перерахунку на основу, склала 0,1082 грам.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини з метою збуту та у збуті вчиненому повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16 грудня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001681 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16 грудня 2021 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 грудня 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить частково скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житлове приміщення цілодобово.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення є необґрунтованим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та при обранні запобіжного заходу в повній мірі не врахована особистість підозрюваного та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
12 січня 2022 року до Запорізького апеляційного суду надійшли від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 доповнення до апеляційної скарги, в яких вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, у зв`язку із порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що підозрюваний ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми бабусею та дідусем, за якими доглядає.
Крім того, зазначає, що в м. Запоріжжі проживає його матір ОСОБА_10 , яка турбується про долю свого сина, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки та унеможливлює спробу переховуватись від органів розслідування та суду.
Вказує, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя не повинен був брати до уваги, адже відповідні твердження обвинувачення без вагомих і достатніх підстав, суперечать презумпції невинуватості.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував інші особливості підозрюваного, зокрема, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліках в наркологічному і психіатричному диспансері не перебуває, має позитивну характеристику, має міцні соціальні зв`язки, батьків, дідуся і бабусю, які потребують догляду та над якими розпочав процедуру оформлення опікунства.
Зауважує, що не наведено жодної обставини, крім, тяжкості злочину (який ще не доведений), які могли б бути підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказує, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу із визначенням розміру застави не враховано справжнього матеріального стану підозрюваного і встановлено розмір застави, який є непомірним для нього, що обумовило неможливість її внесення до теперішнього часу.
Зазначає, що суд першої інстанції не конкретизував в обґрунтуванні, чому визначив саме 40 розмірів прожиткового мінімуму.
Зауважує, що у суду першої інстанції була можливість визначитись з заставою у розмірі 20 прожиткових мінімумів, що не буде суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Вказує, що беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, такі приписи: «при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», саме альтернативного запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, який за наслідками та способами застосування під вартою прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст. 5 параграфа 1 (с) Конвенції з Прав людини судом першої інстанції розглянуто не було.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з покладанням на ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора, суду по першому виклику, не спілкуватися зі свідками по справі, та не покидати місце проживання без дозволу слідчого та суду.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримала подану нею апеляційну скаргу, без надання доповнень.
Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що раніше відносно ОСОБА_11 , який в іншому кримінальному провадженні також обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, вже було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але після того він знову вчинив дії, за які обґрунтовано підозрюється у вчинені аналогічного злочину, з огляду на що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту виявився недостатнім для запобігання ризикам вчинення нового злочину, продовження злочинної діяльності.
Від підозрюваного ОСОБА_8 заяв про забезпечення його участі в судовому засіданні апеляційного суду, або про відкладення розгляду поданої його захисником апеляційної скарги не надходило.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_8 , з урахуванням ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги його захисника по суті.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який законом віднесено до тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскаціє майна.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так, у своїх рішеннях, зокрема «Фокс Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджуються: протоколом огляду місця події від 17 грудня 2021 року; протоколом допитів свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 17 грудня 2021 року; висновком експерта №СЕ-19/108-21/14806-НЗПРАП від 17 грудня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17 грудня 2021 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт перебування на розгляді в суді іншого кримінального провадження у відношенні нього за аналогічною статтею КК України, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, відсутні дані, що він має постійне джерело доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних злочинів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 проживає зі своїми бабусею та дідусем, які потребують догляду, має постійне місце проживання, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання захисника на позитивну характеристику щодо підозрюваного є не підтвердженими жодними доказами.
З приводу доводів необґрунтованості визначення розміру застави, то слід зазначити наступне.
Так, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його особу, характер кримінального правопорушення, слідчий суддя при визначенні розміру застави дійшов до правильного висновку, визначивши підозрюваному заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800 грн.
Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Отже розмір застави повинен бути помірним та пропорційним щодо конкретної людини та обставин, вчиненого ним кримінального правопорушення, тому слідчий суддя дійшов вірного висновку щодо розміру застави та не допустив встановлення такого розміру застави, як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для ОСОБА_8 .
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2022 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 90800 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4