Справа № 740/5184/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/183/21
Категорія - ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000279 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Ніжин, Чернігівської області, проживає у АДРЕСА_1 , пенсіонерка, має 2 групу інвалідності, раніше не судима,

засуджена ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 653,80 грн. процесуальних витрат. Питання щодо речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 13 жовтня 2020 року, близько 14.30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Велмарт» за адресою: Чернiгiвська область, м. Нiжин, вул. Шевченка, 107-а, шляхом вільного доступу до камери схову, що не була зачинена, таємно викрала випрямлювач для волосся «Philips» та зарядний пристрій до мобільного телефону «Xiaomi», на загальну суму 869,43 грн., що належать потерпілій ОСОБА_9 .

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеність її вини, просив скасувати вирок місцевого суду та ухвалити новий, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 1 місяць. Зазначив, що при призначенні обвинуваченій покарання, суд не взяв до уваги той факт, що покарання у виді обмеження волі не застосовується до особи, яка досягла пенсійного віку. Разом з тим, станом на 03 грудня 2020 року, обвинувачена ОСОБА_7 є такою, що досягла пенсійного віку.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково; обвинувачену ОСОБА_7 , яка погодилась з думкою прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, та кваліфікація її дій, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, місцевий суд, враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченої до скоєного; особу обвинуваченої, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності; обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, місцевий суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Санкцією частини 1 ст. 185 КК України, за вчинення крадіжки, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

За змістом ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно наявної у матеріалах кримінального провадження копії паспорта громадянина України, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п.28-30).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жінки, які народились із 01.04.1959 року по 30.09.1959 року, мають право на пенсію за віком після досягнення віку 58 років.

Отже, до обвинуваченої ОСОБА_7 не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.56, ч.2 ст.57 КК України, до осіб, що досягли пенсійного віку не можуть бути також застосовані такі покарання, як громадські та виправні роботи.

За таких підстав, беручи до уваги альтернативний перелік видів покарань, передбачених ч.1 ст.185 КК України, колегія суддів вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу.

Однак, ураховуючи, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, щиро розкаялася в скоєному; до кримінальної відповідальності притягується вперше, є пенсіонером; має інвалідність 2 групи безстроково, проживає у Чернігівському геріатричному пансіонаті і пересувається лише за допомогою інвалідного візка; від її дій тяжких наслідків не настало; що, на думку колегії суддів, є тими обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, а також ці обставини безумовно свідчать, що на даний час ОСОБА_7 не можна вважати суспільно небезпечною.

А тому, колегія суддів вважає за можливе призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за дане кримінальне правопорушення, звільнивши ОСОБА_7 від його відбування, на підставі ч.4 ст.74 КК України, оскільки на час розгляду справи в суді обвинувачену не можна вважати суспільно небезпечною.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні у частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, ст. 74 КК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного їй покарання.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч.4 ст.74 КК України, ОСОБА_7 звільнити від покарання.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4