Справа №585/3079/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/335/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Неналежне виконання професійних обов`язків медичним або фармацевтичним працівником
УХВАЛА
Іменем України

16 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/3079/18 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 і прокурора ОСОБА_7 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Ковбасна Резинського району Республіки Молдова, мешканка АДРЕСА_1

визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_13 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_14 просить скасувати вирок суду та ухвалити виправдувальний вирок, оскільки суд першої інстанції вийшов за межі обвинувального акта та визнав ОСОБА_12 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, який містить інший склад, ніж той, що зазначений в обвинуваченні, не розкрито змісту формулювання «важкий стан» та його відповідність тяжким наслідкам, не враховано, що потерпіла двічі самовільно залишала відділення лікарні, не вмотивовано чому саме від дій обвинуваченої настали тяжкі наслідки, не встановлено, який конкретний протокол чи нормативно-правовий акт порушила обвинувачена, висновок експерта складений з посиланням на наказ МОЗ, який втратив чинність, не надано оцінки відповідності дій обвинуваченої клінічному протоколу № 353, не вмотивовано чому парафіновий блок є допустимим доказом, який не має ознак дослідження його експертами, висновки експертиз складені неналежними експертами та є недопустимими доказами, не надано оцінки чисельним порушенням при проведенні експертиз, зразки об`єктів експертиз речовими доказами не визнавалися та не приєднувалися до матеріалів кримінального провадження, не взято до уваги докази, які свідчать про те, що станом на 14.01.2018 у потерпілої не було виявлено видимих пошкоджень статевих органів, у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення повторної експертизи відмовлено, не враховано наданий захистом експертний висновок, слідчі дії проведені неуповноваженими особами, протоколи огляду місця події не відповідають вимогам КПК, медична документація вилучена не на підставі ухвали слідчого судді, не виконані вимоги ст. 290 КПК;

- прокурор ОСОБА_15 (із доповненнями) просить скасувати вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК у неналежному виконанні медичним працівником професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для хворого смерть потерпілої, та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком 2 роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільнити ОСОБА_12 від призначеного покарання. Вимоги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції безпідставно виключив з обвинувачення висновок про настання смерті ОСОБА_16 , оскільки неналежне виконання професійних обов`язків при наданні медичної допомоги потерпілій вплинуло на перебіг захворювання та розвиток ускладнень, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті. Крім того, призначене ОСОБА_12 покарання є м`яким.

У запереченнях на апеляційні скарги захисника та прокурора представник потерпілої адвокат ОСОБА_11 просить задовольнити апеляційні скарги частково, скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК у неналежному виконанні медичним працівником професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для хворого смерть потерпілої та призначити їй покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю з надання медичної допомоги та медичного обслуговування на строк 5 років.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_13 вказує на необґрунтованість і невідповідність доводів фактичним обставинам кримінального провадження.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020 ОСОБА_12 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК, і їй призначене покарання у виді позбавлення права займатися діяльністю з надання медичної допомоги та медичного обслуговування на строк 3 роки.

Згідно вироку, 02.01.2018 в жіночу консультацію Роменської ЦРЛ звернулася ОСОБА_16 , де була оглянута лікарем-акушер-гінекологом та направлена на лікування до гінекологічного відділення. Того ж дня о 12:05 ОСОБА_16 була оглянута лікарем-акушер-гінекологом гінекологічного відділення Роменської ЦРЛ ОСОБА_12 , яка провела УЗ дослідження, лабораторне обстеження, надала заключення (хронічний аднексит, гематометра) і призначила лікування. За результатами лабораторного обстеження вбачалися ознаки анемії середнього ступеню та кольпіту. 02.01.2018 ОСОБА_16 надала згоду на проведення діагностики лікування, проведення операції та знеболювання. 03.01.2018 об 11:30 ОСОБА_12 , при гострому запальному процесі (кольпіту) на фоні запального процесу додатків матки, наявність яких було протипоказанням до проведення вишкрібання, провела ОСОБА_16 діагностичне вишкрібання матки. Під час проведення вищевказаної операції ОСОБА_12 допустила механічне пошкодження міометрію (м`язового шару). В подальшому, ОСОБА_12 після проведення діагностичного вишкрібання, без проведення бактеріологічного дослідження для визначення збудника та чутливості до антибіотиків, необґрунтовано призначила ОСОБА_16 протизапальну терапію, прийом антибіотика «норфлоксацин» та не призначила лікування кольпіту. Після діагностичного вишкрібання встановлений діагноз: ОСОБА_17 матки невеликих розмірів з субмукозним вузлом. Запальне захворювання додатків матки. 05.01.2018 о 16:00 ОСОБА_16 самовільно залишила відділення, в зв`язку з чим виписана зі стаціонару. 14.01.2018 о 15:00 ОСОБА_16 у важкому стані була доставлена до Роменської ЦРЛ. Після проведення тривалої інтенсивної терапії 03.02.201 о 05:25 настала клінічна смерть ОСОБА_16 внаслідок сепсису, інтоксикації. Недбалість ОСОБА_12 при проведенні лікування ОСОБА_16 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням у ОСОБА_16 важкого стану, в якому вона була доставлена в лікарню 14.01.2018.

На початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_13 надійшло письмове клопотання, в якому він просить звільнити ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК та закрити кримінальне провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_11 , які підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_13 про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 285 КПК, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК).

Згідно ч. 1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років (ч. 3 ст. 12 КК). При цьому санкція ч. 1 ст. 140 КК передбачає покарання у виді: 1) позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 5 років; 2) виправних робіт на строк до 2 років; 3) обмеженням волі на строк до 2 років; 4) позбавлення волі на строк до 2 років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КК є нетяжким злочином, а строк притягнення до кримінальної відповідальності за це правопорушення згідно ст. 49 КК складає 3 роки.

Згідно вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020 ОСОБА_12 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення 14.01.2018 (дата настання тяжких наслідків), тому строк давності за це правопорушення закінчився 14.01.2021, тобто до набрання вироком законної сили.

Обвинувачена ОСОБА_12 клопотання захисника підтримала, просила звільнити її від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, та закрити кримінальне провадженні.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а згідно ч. 1 ст. 417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок та закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду, звільнити обвинувачену ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, враховуючи при цьому відсутність обставин, які б були підставами для зупинення чи переривання перебігу давності.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2020 відносно ОСОБА_18 скасувати.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_19 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4