Справа № 727/9565/21
Провадження № 1-кп/727/430/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_4

- потерпілої ОСОБА_5

- обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці кримінальні провадження за №020001573 від 19.09.2021 року та за № 002515 від 26.09.2021р., об`єднаних на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.11. 2021р. відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Максимівка, Уманський р-н, Черкаської обл.., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого, останні судимості, зокрема за вироками від: 17.03.2008р. Червоноперекопського районного суду АР Крим за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. - 16.03.2011р. Армянського міського суду АР Крим за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. - 17.10.2011р. Армянського міського суду АР Крим за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, до позбавлення волі на строк 5 роки 6 місяців. - 19.12.2017р. Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяця, - обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 , 15.09.2021р. о 19:18 год., діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою: вул. Небесної Сотні, 12 в м. Чернівці, у приміщенні магазину «ZА-чохли», скориставшись відсутністю уваги продавця та сторонніх осіб, таємно викрав з прилавку портативну колонку марки «Grunhelm GW-267», вартістю 680 грн., після чого, з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму. Продовжуючи злочину діяльність, обвинувачений ОСОБА_6 25.09.2021р., близько 16:39:13 год., діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на центральній площі в м. Чернівці, на Фестивалі меду та трав`яного чаю, таємно викрав картонну коробку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 2000 грн., після чого, з місця скоєного злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2000 грн.

Надалі, 04.10.2021р., біля 15:30 год. ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на території ДНЗ №9 комбінованого типу, що розташований за адресою: проспект Незалежності, 88 в м. Чернівці, таємно, шляхом вільного доступу, викрав дитячий візок сірого кольору марки «МіооВаЬу», вартістю близько 12500 грн., після чого, з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 12500 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, в порядку вимог ст.. 351 КПК України, надав покази в яких підтвердив обставини скоєння ним злочинів за обставин, викладених в установочній частині вироку, у вчиненому розкаявся. Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, повністю погодившись із пред`яленим обвинуваченням. У наданих показаннях не заперечував вчинення ним 15.09.2021р. біля 19 годин крадіжки з прилавку магазину «ZА-чохли», що по вул. Небесної Сотні, 12 в м. Чернівці, портативної колонки, яку поклав під одяг і вийшов з магазину. Також, пояснив, що 25.09.2021р., він пішов на Центральну площу в м. Чернівці, де відбувався фестиваль меду та скориставшись тим, що продавець відволіклася, він непомітно взяв картонну коробку в якій були 2000 грн. і пішов, гроші потратив на власні потреби. Пояснив, що в жовтні ц.р. він зайшов на територію ДНЗ №9 що по проспекту Незалежності, 88 в м. Чернівцях, та побачивши що навколо нікого немає, забрав дитячий візок темного кольору, пояснити для чого він це зробив не міг. Просив, його суворо не карати та призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Судом встановлено, що покази обвинуваченого надані в засіданні є послідовними і логічними, не викликають сумнівів у правильності розуміння ОСОБА_6 змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. За таких обставин, суд, з врахуванням позиції прокурора, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу, не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів. Вимоги ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 337 КПК України обвинуваченому ОСОБА_6 в засіданні було роз`яснено.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні під присягою надала показання про те, що 04.10.2021р., зранку вона в дитячому візочку синього кольору марки «МіооВаЬу» відвезла дитину до садочку та візок залишила біля корпусу на території ДНЗ №9, що розташований по проспекту Незалежності, 88 в м. Чернівці та коли прийшла забирати дитину, візочка вже не було. Пояснила, що за дитячий візок вона заплатила 12500 грн. Майнову шкоду їй було відшкодовано, претензій до обвинуваченого вона не має.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце судового розгляду справи. У відповідності до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора, та думку обвинуваченого дійшов висновку, що судовий розгляд кримінального провадження можливо провести без участі потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Виходячи з наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. За результатами судового розгляду, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням з`ясованих в засіданні обставин знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфікує за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Детальна інформація щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактами, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції. При цьому, судом враховується і практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Кваліфікація дій обвинуваченого стороною захисту не оспорювалась.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття і сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування шкоди потерпілим завданої злочином. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом, за з`ясованими обставинами і дослідженими матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого установлено, що ОСОБА_6 не перебуває відповідно на обліках за місцем реєстрації у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра, не має зареєстрованого місця реєстрації, за яким характеризується задовільно, раніше, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини; у вчиненому розкаявся, шкоду потерпілим частково відшкодував, претензій до обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_9 немає, що вбачається з наданої нею розписки; з дослідженої квитанції від 18.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 було перераховано потерпілому ОСОБА_8 завдану майнову шкоду в сумі 2000 грн. потерпілому ОСОБА_10 колонку повернуто працівниками поліції.

Досліджені документи, що характеризують обвинуваченого, вказують на те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, не виражає допустимі соціальні зв`язки, а отже, з врахуванням наведеного вище і з врахуванням способу життя обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ст. 185 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі, а його перевиховання та виправлення є не можливим без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання достатнє й необхідне для його виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та не вбачає підстав до застосування вимог ст.ст. 69, 75, 76 КК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначення покарання має бути співмірним зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).

Згідно ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливої уваги до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення і вирішення справи судом…. Аналогічною є позиція в рішенні по справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року п.79.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 не застосовувалися; на даній стадії судового розгляду справи, прокурор не звертався із клопотанням до суду про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Цивільні позови відсутні. Речові докази підлягають вирішенню в порядку вимог ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею, у виді одного року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто його фактичного затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу, не застосовувати.

Речовий доказ, відповідно за постановою слідчого від 14.10.2021р. (а.с.к.п.25 т.1) та за від 23.09.2021р. (а.с.к.п.26 т.2) - відеозаписи з файлами зафіксованими на ДВД - Р дисках залишити в матеріалах кримінальних проваджень.

Вирок суду може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з моменту його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, а також не пізніше наступного дня направити потерпілим.

Суддя ОСОБА_1