Провадження № 1-кп/939/62/21
Справа № 939/1233/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001096 від 31 жовтня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирча Бородянського району Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2021 року до суду надійшло клопотання від цивільного позивача ОСОБА_7 про арешт майна, яким він просив з метою забезпечення його цивільного позову у даному кримінальному провадженні та з метою відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок кримінального правопорушення, накласти арешт на все нерухоме майно з позбавленням права його відчуження, яке належить обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що цивільним відповідачем ОСОБА_4 його / ОСОБА_7 / позовні вимоги було визнано лише в частині стягнення з нього на його / ОСОБА_7 / користь моральної шкоди в сумі 100000 грн., в решті позовні вимоги обвинуваченим не визнаються. На момент ДТП ОСОБА_4 був власником транспортного засобу, марки Nissan Almera, р/н НОМЕР_1 , але після повернення йому даного майна у період досудового розслідування цього кримінального провадження він / ОСОБА_4 / відчужив даний автомобіль на користь ОСОБА_8 . Оскільки ОСОБА_8 є вітчимом ОСОБА_4 і відчуження зазначеного транспортного засобу носило формальний характер, то існують ризики того, що цивільний відповідач намагається уникнути матеріальної відповідальності, шляхом продажу належного йому майна. У добровільному порядку обвинувачений відмовляється здійснити повне погашення заборгованості, а заходи досудового врегулювання спору не принесли жодних результатів. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_4 належить на праві власності частина квартири АДРЕСА_2 .

Вислухавши всіх учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 ЦПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч.6,8 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до положень ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися, зокрема, з метою забезпечення цивільного позову - цивільний позивач.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_4 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який було прийнято судом до розгляду, яким, зокрема, просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь на відшкодування завданої йому моральної шкоди 500 000 грн.

Як убачається з копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 15 серпня 1997 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної приватної власності ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , однак відомості про те, що належна цивільному відповідачу ОСОБА_4 частка вказаної квартири була виділена йому відсутні.

Відповідно до п.1, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна суд повинен, зокрема, враховувати правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для обвинуваченого, третіх осіб.

З огляду на зазначене, оскільки потерпілим ОСОБА_7 не вказано на яке саме нерухоме майно він просить накласти арешт, а належна цивільному відповідачу ОСОБА_4 частка вищезазначеної квартири не виділялась, накладення арешту на невизначену частину цього майна порушить права інших співвласників квартири, то у задоволенні клопотання суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. 170-174КПК України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про арешт майна відмовити.

Головуючий суддя ОСОБА_11