Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6096/20
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

17 січня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000370, яке внесене до ЄРДР 26 січня 2020 року, відносно:

ОСОБА_3 , за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 , установив таке.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 24 січня 2022 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 19 032 грн.

На підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, на розгляд учасників судового провадження, поставив питання щодо доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_3 .
Прокурор ОСОБА_4 , зважаючи на те, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наявність в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області інших обвинувальних актів щодо ОСОБА_3 та дані про його особу, а саме він раніше судимий, не працевлаштований, не має офіційних джерел доходів, неодружений, не має утриманців, схильний до вживання наркотичних засобів, що дає підстави стверджувати про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, які будуть стримувати ОСОБА_3 від вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зазначала, що з огляду на вказане, інші запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть запобігти ризику передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив звільнити його з-під варти під домашній арешт, оскільки він не може перебувати під вартою.

Захисник ОСОБА_5 підтримав ОСОБА_3 , адже вважає, що зазначений прокурором ОСОБА_4 ризик, недостатній для продовження строків тримання під вартою, тоді як прокурором ОСОБА_4 не доведено, в зв`язку із чим ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не можна запобігти домашнім арештом або іншими більш м`якими запобіжними заходами.

Установлені судом обставини, з посиланням на докази.

Згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 22 грудня 2020 року, ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 19 лютого 2021 року, включно та визначена застава десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 22 700 грн.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 12 квітня 2021 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 22 700 грн.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 05 червня 2021 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 22 700 грн.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 19 липня 2021 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 22 700 грн.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 12 вересня 2021 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 22 700 грн.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 11 жовтня 2021 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 19 032 грн.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 03 грудня 2021 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 19 032 грн.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2021 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_3 на шістдесят днів, тобто до 24 січня 2022 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 19 032 грн.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, КК України.

ОСОБА_3 неодружений, непрацюючий, раніше судимий: вироком Володарського районного суду Київської області від 19 грудня 1994 року за ч. 1, 3 ст. 229-6, 42 КК України до восьми років позбавлення волі; вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 06 липня 2000 року до трьох років шести місяців позбавлення волі; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2005 року за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2006 року за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2019 року за ст. 71 ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років чотирьох місяців позбавлення волі.

Мотиви та положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії підготовчого провадження, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

Його обґрунтованість вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, КК України.

Прокурором ОСОБА_4 заявлений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що він доведений.

Судом установлено, що ОСОБА_3 непрацюючий, іншого офіційного джерела доходів не має, неодружений, раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності, передбачені ст. 185, 187 КК України та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, передбачені ст. 309 КК України, обвинувачується у вчиненні нових.

Вказані обставини в сукупності свідчать, що ОСОБА_3 не має джерел до існування, має схильність до вживання наркотичних засобів, в зв`язку із чим існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є високим і за час судового провадження не зменшився.

Суд вважає, оскільки ризик вчинення ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень є високим та зважаючи на те, що за незначний проміжок часу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло декілька обвинувальних актів відносно ОСОБА_3 з обвинуваченням його у вчиненні злочинів проти власності, запобігти йому іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 481 грн.

Суд вважає, що з огляду на розмір заявленої, в обвинувальному акті, шкоди 2 000 грн., вище встановлених даних про його особу, ОСОБА_3 необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави вісім прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 7 х 2 481 = 17 367 грн.

Суд зазначає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених на нього КПК України обов`язків та не буде завідомо непомірним.

Суд вважає за доцільне, в разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Суд зазначає, що покладення таких обов`язків є необхідним для досягнення мети запобіжного заходу, визначеного в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, в ч. 1 ст. 176 КПК України вони розташовані в порядку від найбільш м`якого до найбільш суворого.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 обраний альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка є більш м`яким запобіжним заходом, аніж тримання під домашнім арештом, в зв`язку із чим суд відхиляє доводи сторони захисту щодо звільнення ОСОБА_3 під домашній арешт.

Керуючись ст. 182, 183, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

продовжити строк тримання ОСОБА_3 під вартою на шістдесят днів, тобто до 17 березня 2022 року, включно.

Визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі семи прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 17 367 грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави звільнити ОСОБА_3 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, який обчислювати починаючи з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, прокурором, обвинуваченим, захисником, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення, лише в частині продовження строку тримання під вартою.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В частині продовження строку тримання під вартою, ухвала підлягає негайному виконанню, після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 20 січня 2022 року о 13:55 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1