№ 143/1371/20
ВИРОК
Іменем України

02.02.2022р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 05.11.2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Погребище, Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше судимого:
-15.03.2011 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт;
- 16.12.2014 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України до 140 годин громадських робіт;
- 18.01.2017 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців;
- 06.04.2017 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок суду від 18.01.2017 року підлягає самостійному виконанню;
- 11.05.2019 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, маючого не зняту та не погашену судимість, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2020 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домогосподарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та власника будинку немає вдома, так як на дверях висів навісний замок, ОСОБА_5 підійшов до дверей житлового будинку, де прикладаючи силу рук, зірвав металевий скобель з навісним замком із дверей будинку, потрапивши всередину.
Перебуваючи у будинку, ОСОБА_5 таємно, умисно, повторно викрав речі ОСОБА_4 , а саме: бензопилу ТМ «Буковина» моделі «П-5200 Professional», вартість якої згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №7573-7575/20-21 від 13.11.2020 року становить 415 грн. 60 коп.; пральну машину ТМ «Riga-17», вартість якої згідно висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №7573-7575/20-21 від 13.11.2020 року становить 508 грн. 29 коп.
Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 923 грн. 89 коп.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Просив його суворо не карати та не позбавляти волі, пославшись на те, що на даний час він працює та у нього на утриманні знаходиться дружина. Також зазначив, що він відшкодував шкоду потерпілому в сумі 5000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_4 . Разом із тим, від надання показів по суті пред`явленого йому обвинувачення відмовився.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що коли він прийшов додому, то виявив, що на вхідних дверях у будинок був зірваний замок. Зайшовши у будинок, він виявив, що у веранді були відсутні бензопила та пральна машина. Після цього він також виявив відсутність 6 кг. горіхів у кімнаті будинку. Це відбулося на початку листопада 2020 року, більш точної дати він не пам`ятає. Водночас, підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_5 віддав його сину 5000 грн. 00 коп., за які останній придбав йому бензопилу та пральну машину.

Проте, зауважив, що шкода йому повністю не відшкодована, оскільки йому не повернуті кошти за горіхи та за розбите скло. Також потерпілий зазначив, що у розписці від 19.01.2020 року, якою підтверджується повернення йому обвинуваченим 5000 грн. 00 коп., міститься його підпис. Крім того, зауважив, що перед вчиненням крадіжки ОСОБА_5 приходив до нього додому, а тому йому було відомо місце знаходження викрадених речей у будинку. Просив обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти його волі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що 04.11.2020 року чи 05.11.2020 року, точно вона не пам`ятає, до неї додому за адресою: АДРЕСА_2 , приїхали працівники поліції, які повідомили їй, що її чоловік ОСОБА_5 вчинив крадіжку. В цей час ОСОБА_5 вдома не було, так як він поїхав в м.Погребище. Після цього працівники поліції поїхали, а пізніше в цей же день знову приїхали разом із ОСОБА_5 , котрий в її присутності визнав, що вчинив крадіжку у будинку, який належить ОСОБА_4 . Вона добровільна надала згоду працівникам поліції на проведення огляду її домоволодіння, під час якого ними за сприяння ОСОБА_5 було виявлено викрадені речі, а саме бензопилу і розібрану пральну машину. При цьому свідок підтвердила, що підпис у складеній від її імені заяві про надання дозволу на проведення огляду належить їй, будь-якого тиску з боку правоохоронців до неї не застосовувалося. Також зазначила, що цей будинок належав її померлим батькам, на час їх смерті вона постійно проживала у цьому будинку разом із ними.
Крім визнання вини обвинуваченим та показів потерпілого і свідка, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки бензопили та пральної машини також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.11.2020 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_4 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка в період часу з 20 год. 30 хв. 04.11.2020 року по 00 год. 40 хв. 05.11.2020 року шляхом виймання металевого скобеля із вхідних дверей його домоволодіння, що по АДРЕСА_3 , проникла всередину, звідки, серед іншого, здійснила крадіжку бензопили та пральної машини, які знаходилися у веранді будинку (а.с.78);
- протоколом огляду місця події від 05.11.2020 року з фототаблицями, згідно якого за участю понятих було здійснено огляд домогосподарства ОСОБА_4 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , та виявлено ознаки пошкодження навісного замка на вхідних дверях у будинок, а саме відсутність скобеля на вхідних дверях до будинку та наявність металевого навісного замка на скобелі, що знаходиться на дверній рамі (а.с.79-94);
- заявою ОСОБА_6 від 05.11.2020 року, згідно із якою вона надала добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду в належному їй домогосподарстві, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.96);
- протоколом огляду місця події від 05.11.2020 року з фототаблицями, згідно якого за участю ОСОБА_5 та понятих було здійснено огляд домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , та виявлено і вилучено викрадені у потерпілого ОСОБА_7 речі, а саме бензопилу «Буковина» моделі «П-5200 Professional» в корпусі червоного кольору та комплектуючі запчастини до пральної машини марки «Riga-17» в корпусі білого кольору. Як повідомив ОСОБА_5 означені речі він викрав у сусіда ОСОБА_7 та приніс до місця свого проживання. Також у даному протоколі обумовлено, що ОСОБА_5 в ході ОМП добровільно видав викрадену ним бензопилу (а.с.97-106);
- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №7573-7575/20-21 від 13.11.2020 року, згідно якого ринкова вартість бензопили марки «Буковина» моделі «П-5200 Professional» з урахуванням зносу станом на момент вчинення злочину становила 415 грн. 60 коп.; ринкова вартість пральної машини марки «Riga-17» з урахуванням зносу на момент вчинення злочину становила 508 грн. 29 коп.(а.с.124-127).
Надаючи оцінку протоколу огляду місця події від 05.11.2020 року з фототаблицями, згідно якого було здійснено огляд домогосподарства ОСОБА_6 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , з точки зору належності та допустимості як доказів викладених у ньому відомостей, суд виходить із того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Згідно із ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Виходячи з аналізу вказаних положень кримінального процесуального закону, огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди. Такий підхід узгоджується із положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 30 Конституції України.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що огляд місця події на території домоволодіння по АДРЕСА_3 слідчим було проведено на підставі заяви власника (володільця) ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_5 та двох понятих. Всі учасники, у тому числі і ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , підписали складений за результатами слідчої дії протокол та не вказали в ньому жодних зауважень.
Разом із цим, як слідує з протоколу огляду місця події від 05.11.2020 року під час огляду було виявлено речі, про незаконне заволодіння якими заявляв потерпілий ОСОБА_4 , що узгоджується з положеннями КПК України щодо мети проведення огляду.
Водночас, необхідно відмітити, що вирішуючи питання про застосування правил ст.87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд має виходити із того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що наведені в цій статті.
За встановлених в рамках даного кримінального провадження конкретних обставин, пов`язаних із зібранням доказів стороною обвинувачення, суд не вбачає підстав для висновку про порушення фундаментальних прав і свобод особи під час проведення органом досудового розслідування згаданого огляду місця події та складення протоколу за наслідками проведення цієї слідчої дії, як доказу, що містить фактичні дані, які мають значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи.
З огляду на викладене суд вважає, що означений протокол огляду місця події в даному випадку є належним та допустимим доказом в розумінні приписів ст.ст.85, 86 КПК України.
Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі №236/863/17, від 28.01.2020 року у справі №359/7742/17 та від 29.11.2021 року у справі №161/531/18.
Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд вважає, що вони поза розумним сумнівом є переконливими та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, а саме крадіжки із будинку потерпілого бензопили та пральної машини.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Разом із цим, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_5 крадіжки 6 кг. лущених способом «метелик» волоських горіхів, виходячи із наступного.
Так, за змістом п.3 ч.1 ст.93 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
За загальним правилом обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).
Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.11.2020 року потерпілий ОСОБА_4 просив притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка в період часу з 20 год. 30 хв. 04.11.2020 року по 00 год. 40 хв. 05.11.2020 року шляхом виймання металевого скобеля із вхідних дверей його домоволодіння, що по АДРЕСА_3 , проникла всередину, звідки здійснила крадіжку, серед іншого, битих горіхів, що знаходилися у кімнаті будинку (а.с.78).
Отже, повідомляючи орган досудового розслідування про вчинення невідомою особою крадіжки горіхів, потерпілий не вказав їх ваги та способу зберігання.
Разом із цим, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №7573-7575/20-21 від 13.11.2020 року ринкова вартість волоських горіхів лущених врожаю 2020 року способом «метелик» станом на момент вчинення злочину становила 740 грн. 82 коп. (а.с.124-127).
Зі змісту означеного висновку експерта випливає, що разом із постановою слідчого про призначення судової товарознавчої експертизи до експертної установи слідчим було надано, зокрема, лише копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 05.11.2020 року. При цьому будь-яких даних про надання експерту самого об`єкта дослідження, тобто горіхів, висновок експерта не містить.
Відсутні такі відомості і в постанові слідчого від 09.11.2020 року про призначення судово-товарознавчої експертизи (а.с.108).
Поряд із цим, у висновку експерта зазначено, що об`єктом дослідження є волоські горіхи кількістю 6 кг. врожаю 2020 року лущені способом «метелик». Однак, у висновку експерта не наведено будь-яких відомостей щодо огляду цих горіхів чи використання експертом процесуальних документів, в яких було б відображено їх стан та точну вагу.

В той же час, надані на стадії досудового розслідування покази потерпілого щодо стану та ваги горіхів самі по собі, за відсутності в матеріалах кримінального провадження достовірних доказів, які б підтверджували таку обставину, не можуть розцінюватися як достатні для визначення експертом ринкової вартості такого майна.
Частиною 1 ст.102 КПК України унормовано, що у висновку експерта повинно бути зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка.
За таких обставин, на переконання суду, висновок експерта стосовно визначення ринкової вартості горіхів є необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам ч.1 ст.102 КПК України та об`єктивно не підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а відтак в цій частині є неналежним доказом в аспекті норми ст.85 КПК України.
Поряд із цим, суд вважає, що визнання вини обвинуваченим, який відмовився надавати покази стосовно фактичних обставин кримінального провадження, в тому числі щодо крадіжки горіхів, не можуть являтися беззаперечним доказом його винуватості в пред`явленому йому обвинуваченні в цій частині.
Водночас, не є достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки горіхів і покази потерпілого ОСОБА_4 , позаяк вони не підтверджуються сукупністю інших досліджених судом доказів.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено факту вчинення ОСОБА_5 крадіжки із будинку потерпілого горіхів, їх ваги та розміру заподіяної шкоди.
В частині 2 ст.17 КПК України закріплено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
В силу ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне виключити із пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення вказівку на вчинення ним крадіжки із будинку потерпілого ОСОБА_4 6 кг. лущених способом «метелик» волоських горіхів, вартість яких становить 740 грн. 82 коп.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.
Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, та особу обвинуваченого.
Так, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, згідно із положеннями ст. 12 КК України є тяжким злочином.
ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, не працює, одружений, раніше судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд на підставі пунктів 1,2 ч.1 ст.66 КК України визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Ураховуючи наведене, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, в тому числі за корисливі злочини проти власності, на шлях виправлення не став та свідомо продовжив злочинну діяльність, що само по собі свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що призначення йому покарання не пов`язаного із ізоляцією від суспільства, не спроможне забезпечити виконання закріплених у ст.50 КК України завдань та мети покарання, а тому покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до нижньої межі санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.
Таке покарання, на переконання суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_5 під час іспитового строку, встановленого вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.05.2019 року, за яким він був звільнений від відбування покарання з випробуванням (а.с.116-118).
Разом із цим, ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.06.2021 року засудженого ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст.78 КК України звільнено від покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.05.2019 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку (а.с.158, 159).
За змістом роз`яснень, наведених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення судового рішення про звільнення засудженого від покарання (ч.1 ст.78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цього судового рішення в установленому порядку.
Оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів скасування в установленому порядку ухвали Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.06.2021 року, то суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експерта, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 124, ч.1 ст.126 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Погребищенського ВП, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України необхідно повернути потерпілому.
За ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ураховуючи ту обставину, що речові докази в розглядуваному кримінальному провадженні, а саме бензопила та пральна машина у розібраному стані, не підлягають спеціальній конфіскації та підлягають поверненню потерпілому, суд на підставі ч.4 ст.174 КПК України дійшов висновку про скасування арешту на нього, накладеного ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.11.2020 року у справі №143/1317/20.
Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд, -

У Х В А Л ИВ :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням у кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи, в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 76 коп. стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Речові докази по справі, а саме бензопилу марки «Буковина П-5200» у корпусі червоного кольору із шиною та пральну машину «Riga 17 СМР-1,5 №144406» у розібраному стані, поміщені до кімнати зберігання речових доказів Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 09.11.2020 року у справі №143/1317/20 на бензопилу марки «Буковина П-5200» у корпусі червоного кольору із шиною та пральну машину «Riga 17 СМР-1,5 №144406» у розібраному стані.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя