Справа № 740/5778/21
Провадження № 1-кп/740/101/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4
встановив:
у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що наразі продовжують обґрунтовано існувати ризики, передбачені п.1 та 5 ст.177 КПК України. ОСОБА_4 усвідомлюючи вид та міру покарання, визначених санкціями ч.2 ст.186 КК України та ч.1 ст.187 КК України, не відворотність покарання, що буде призначене останньому судом у разі визнання його винуватим, перебуваючи на волі може переховуватися від суду. Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має працездатний вік, але ніде не працює, має непогашені судимості за корисливі злочини, був затриманий за підозрою у вчиненні трьох епізодів, скоєних протягом короткого проміжку часу, і його злочинна діяльність була припинена лише після його затримання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подала клопотання про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування зазначила, що жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором у даному кримінальному провадженні не наведено. Досудове розслідування завершене, всі докази зібрані та знаходяться в суді. Фактів тиску на потерпілих та свідків за час перебування ОСОБА_4 під вартою не було та відповідних підтверджень, що такий вплив або тиск є чи був, стороною обвинувачення не надано. Також стороною обвинувачення та судом необґрунтовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити цілі кримінального провадження. ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має «цивільну дружину», піклується про малолітнього сина. Жодного разу не вчинив дій, які б свідчили про його намір переховуватися від органів слідства та суду. Правова кваліфікація вчиненого є недостатнім для прийняття законного судового рішення. Просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло із застосуванням електронних засобів контролю та встановити відповідні обов`язки.

Заслухавши прокурора, який підтримав своє письмове клопотання та заперечував проти задоволення клопотання захисника, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід, дослідивши матеріали клопотань, суд приходить до наступних висновків.
За змістом ст.331 КПК України, суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Крім того, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Також, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, утому числі на строк до семи років. Не працевлаштований, джерел доходів не має, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини та після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, що свідчить про те, що обвинувачений схильний до вчинення злочинів. Крім того, існує можливість ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки тяжкість кримінальних правопорушень, в яких його обвинувачено, та можливе покарання у разі доведення його вини, обґрунтовано дає підстави вважати, що обвинувачений може вчинити спробу, направлену на переховування від суду з метою ухилення від відповідальності за скоєні злочини, а відтак тримання ОСОБА_4 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що обставини по справі з часу обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема п.п.1, 5 ч.1 цієї статті, не зменшились, вказане на думку суду наразі унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а відтак, стосовно останнього необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.177, ст.178, ст. 331 КПК України, суд, -

постановив:
у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор» строком на 60 днів, до 04 квітня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення (отримання обвинуваченим копії).

Суддя ОСОБА_1