Справа № 177/1728/21
Провадження № 1-кп/177/146/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000434 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2021 року з доданими до нього матеріалами, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Лопатково Гаринського району Свердловської області РФ, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших осіб, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-27.02.2019 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;
-29.10.2019 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнився 29.01.2021 по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.11.2021 приблизно о 12 годині ОСОБА_3 , знаходився по АДРЕСА_1 , де у нього виник намір на проникнення на територію приватного домоволодіння, яке являється володінням особи, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві спільної сумісної власності належить потерпілому ОСОБА_4 .
Реалізуючи раптово виниклий кримінально-протиправний намір направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, того ж дня 15.11.2021 о 12 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст.30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканність житла та недопущення проникнення до житла чи до іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, переліз через паркан, яким огороджена територія вищевказаного домоволодіння, тобто без дозволу власника незаконно проник на територію домоволодіння, що на праві спільної сумісної власності належить потерпілому ОСОБА_4 та яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим порушив недоторканність іншого володіння особи, де був викритий свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Зазначені умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 162 КК України, за ознаками -незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст. 394 КПК України, та за участі захисника - адвоката ОСОБА_7 , подав письмову заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.
Потерпілий ОСОБА_4 зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку погодився, будучи обізнаним про обмеження права апеляційного оскарження, надав письмову згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, цивільного позову не заявив.
Таким чином, за результатами спрощеного провадження встановлено, що обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчить клопотання прокурора викладене в обвинувальному акті щодо його розгляду в порядку спрощеного провадження та заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника, а також заява потерпілого ОСОБА_4 .
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 162 КК України, за ознаками - незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, не одружений, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, раніше судимий (а.с. 32), офіційно не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, за місцем проживання характеризується негативно, як особа схильна до вживання алкогольних напоїв та прояву агресії, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває (а.п. 36, 37).
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому в межах санкції інкримінованої статті у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, визначених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Менш суворий вид покарання, з числа передбачених санкцією ч.1 ст. 162 КК України, а саме штраф, з урахуванням того факту, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, на переконання суду не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Альтернативне покарання у виді виправних робіт, за своїм характером, не може бути застосоване до ОСОБА_3 , який офіційно не працевлаштований.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на проведення експертизи по справі відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред`являвся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та піддати покаранню в виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через Криворізький районний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1