УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/10204/21

Номер провадження 1-кс/495/2977/2021

14 січня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород- Дністровський, Одеської області проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.12.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що 16.06.2021 приблизно о 11.30 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи військовослужбовцем за контрактом (ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ), вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи по вулиці Карла Маркса в місті Білгород-Дністровський Одеської області, проникли на територію слюсарського приміщення районної контактної мережі станції Білгород Дністровський АТ Укрзалізниця по вулиці Карла Маркса 6-В. Далі ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягають на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, діючи умисно, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, перекинули через паркан бухту дроту АС-120/19 вагою 67 кг, вартістю 570 гривень та сталевого брухту вид 501 42 кг, вартістю 185 гривень 22 копійок.
Далі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 залишили територію станції Білгород Дністровський АТ Укрзалізниця, перелізши через паркан, а ОСОБА_4 , залишився там та пішов за третьою бухтою дроту, після того як ОСОБА_4 забрав наступну бухту дроту, почав перелазити через паркан, їх помітили працівники залізничної колії, та почали наздоганяти.
Після чого ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, а викрадене майно залишили на території АТ Укрзалізниця, а саме на залізничній колії.
В подальшому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовослужбовцем по контракту (ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ), вступивши в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17.06.2021, в денну пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи в місті Білгород Дністровський по вулиці Ізмаїльська, на території міського кладовища, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягають на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, діючи умисно, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, перелізши через паркан проникли на територію Білгород Дністровської швейної фабрики ТОВ ВІО-ЛЕ, розташованої за адресою: Одеська область, місто Білгород Дністровський, вулиця Вокзальна 17, шляхом зламу вікон проникли до швейного цеху, звідки викрали три промислових швейних машинок, вартість 1 машинки з урахуванням зносу становить 1800 гривень.
Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши ТОВ ВІО-ЛЕ матеріальну шкоду на загальну суму 5400 гривень.
Далі 18.06.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовослужбовцем по контракту (ВЧ НОМЕР_1 м. Первомайськ) в денну пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, вступивши в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заздалегідь знаючи, що на території Білгород Дністровської швейної фабрики ТОВ ВІО-ЛЕ, розташованої за адресою: Одеська область, місто Білгород Дністровський, вулиця Вокзальна 17, наявні цінні речі. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягають на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, діючи умисно, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, перелізши через паркан проникли на територію Білгород Дністровської швейної фабрики ТОВ ВІО-ЛЕ, розташованої за адресою: Одеська область, місто Білгород Дністровський, вулиця Вокзальна 17, через зламані вікна проникли до швейного цеху, та викрали металеві пожежні щити у кількості 2 штук, вартістю 1000 гривень за одиницю, та три двигуни до швейних машинок вартістю 1933 гривень 33 копійок, за одиницю.
Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши своїми діями ТОВ ВІО-ЛЕ матеріальний збиток, на загальну суму 7800 гривень.
Далі 24.06.2021 приблизно о 15.30 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовослужбовцем по контракту (ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ), вступивши в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заздалегідь знаючи, що на території Білгород Дністровської швейної фабрики ТОВ ВІО-ЛЕ, розташованої за адресою: Одеська область, місто Білгород Дністровський, вулиця Вокзальна 17, наявні цінні речі. Через утвір у вікні проникли до приміщення швейного цеху, та піднялись на 3-й поверх, потрапивши до приміщення, через вікно повикидували 4 швейні машинки, та почали спускатися до низу, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були помічені охоронцем ТОВ «Удіміс», після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а ОСОБА_4 був затриманий охоронцем ТОВ «Удіміс».
Тим самим встановлено, достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 01.10.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування. 29.11.2021 року у скоєні вище зазначених кримінальних правопорушень повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.
За твердженням слідчого, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинені інших кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 може вжити дій щодо переховування, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, котрі у відповідності класифікації відносяться до категорії тяжких, й результатом вчинення котрого є систематичність вчинення крадіжок, свідчить про неможливість запобігання вищевказаним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст.ст.40, 131, 132, 176 178, ч.2 ст.183, 184 КПК України, Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави вважаю також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює.
Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вважаю не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також спроби переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного слідчий просить клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого в повному обсязі, просила його задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він визнає викладені в клопотанні обставини, дійсно скоїв зазначені кримінальні правопорушення, але просив не позбавляти його свободи та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого не погодилася, з тих підстав, що ризики, зазначені слідчим в клопотанні не доведені та взагалі відсутні. Зазначила, що її підзахисний має постійне місце проживання та просила застосувати до свого підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 01.10.2021 року СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України.

29.11.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових злочинів.
Крім того, територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим в м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування за №0000202 від 13.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 , може вжити дій щодо переховування, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини, котрі у відповідності класифікації відносяться до категорії тяжких, й результатом вчинення котрого є систематичність вчинення крадіжок, свідчить про неможливість запобігання вищевказаним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст.ст.40, 131, 132, 176 178, ч.2 ст.183, 184 КПК України. Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави вважає також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, стан його здоров`я, а також розмір заподіяного ним матеріального збитку, слідчий суддя вважає за доцільне згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначати розмір застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, строком на 32 доби, тобто до 14.02.2022 року включно.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн.), що станом на 14.01.2022 року складає 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваної наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 18.01.2022 року о 13:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1