ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4944/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження№0003661 відомості про яке внесено до ЄРДР від 29.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.11.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_5 ,за погодженням з процесуальним керівником прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження№0003661,відомості про яке внесено до ЄРДР від 29.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0003661 від 29.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим за скоєння умисного корисливого злочину, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 28.11.2021 року приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходився у дворі біля будинку №3 по вул. Ващенка у м. Києві,де у нього виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в подальшому переріс у штовханину. В ході конфлікту ОСОБА_4 штовхнув потерпілого ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_4 помітив в руках потерпілого ОСОБА_6 мобільні телефони та у нього раптово виник умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також, те що його дії є явним для потерпілого, повторно, відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_6 , мобільний телефон марки "Samsung A515F Galaxy A51 4/6GB; ІМЕІ1 НОМЕР_1 та ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартістю 10 500 гривень та мобільний телефон марки «Huawei Y6 2019 2/32Gb (MRD-LX1) Midnight Black» ІМЕІ1 НОМЕР_3 та ІМЕІ2 НОМЕР_4 , вартістю 2 999 грн, що належать ОСОБА_6 .
Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 13 499 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років, й вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до втечі з метою уникнення покарання, адже підозрюваний, засуджений за майновий злочин аналогічного характеру 23.11.2020 року, офіційно не працевлаштований, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення, може здійснювати незаконний вплив на них, адже останні судом безпосередньо не допитані. Окрім того, про наявність вказаних ризиків, а також призначення реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі, вказує те, що підозрюваний вчинив інкримінований йому злочин, маючи не зняту судимість у встановленому законом порядку, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, єдиним встановленим джерелом доходів є зайняття протиправною діяльністю - грабіж. Разом з тим, раніше засуджений за вчинення корисливого злочину проти власності. Покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 року, не перевиховало його, він не став на шлях виправлення, й знову через короткий період часу вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

В судовому засіданні підозрюваний, відмовившись від захисту (адвоката), просив застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, такий як цілодобовий домашній арешт, водночас підозрюваний свою вину у вчиненні злочину визнав. Вважаючи, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою не має, оскільки матиме добросовісну процесуальну поведінку.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
23.12.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину;
- протоколом огляду місця події;
- протоколами допиту свідків;
- протоколом допиту потерпілого
- протокол огляду відеозапису;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ;
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного, оскільки існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.п.1, 3, 5 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну його процесуальної поведінки.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років, й вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, адже підозрюваний, засуджений за майновий злочин аналогічного характеру згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 року, офіційно не працевлаштований, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останні судом не допитані, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення, може здійснювати незаконний вплив на них. Окрім того, про наявність вказаних ризиків, а також призначення реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі, вказує те, що підозрюваний вчинив інкримінований йому злочин, маючи не зняту судимість у встановленому законом порядку, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, єдиним встановленим джерелом доходів є зайняття протиправною діяльністю. Разом з тим, підозрюваний раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності (грабіж) за аналогічних обставин. Покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 року, не перевиховало його, він не став на шлях виправлення, й знову через короткий період часу вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності та особи (грабіж).

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним у цьому кримінальному провадженні.

Тримання під вартою є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто утримання під вартою відповідає критерію розумності.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що заявлені ризики існують, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків.
Щодо питання уникнення наявних ризиків шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою, то у світлі факторів пов`язаних з характером підозрюваного, як особи, яка раніше судима за аналогічний злочин проти власності (грабіж) згідно вироку Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 року, який на шлях виправлення не став, висновків не зробив, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.
Позиція підозрюваного щодо застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, жодним чином вказані висновки не спростовують, адже покарання, призначене вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2020 року, не перевиховало його, він не став на шлях виправлення, й знову за короткий час вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності та особи (грабіж).

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний не працевлаштований, свідомо обрав для себе єдине джерело доходу направлене на повторне, відкрите викрадення чужого майна, зважаючи на вчинений ним злочин, й усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого злочину - продовження злочинної діяльності, вплив на свідків та потерпілого, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою з правом внесення застави, у розмірі, який визначений слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, й з урахуванням того, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

З урахуванням ч.1, п.2, ч.5 ст. 182 КПК України, особи підозрюваного, його віку та майнового стану, визначити заставу у найменшому розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст. 182 КПК України - двадцяти розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 грн. (2 270 грн. х 20 = 45 400 грн. 00 коп.), яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків, й відповідатиме розміру завданим збиткам.

Водночас, слідчий суддя не погоджується із позицією прокурора про пропонований максимальний розмір застави - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зважаючи на її необгрунтованість, розмір завданих збитків, та положення ч.4 ст. 182 КПК України.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 182, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження№0003661 відомості про яке внесено до ЄРДР від 29.11.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.11.2020 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави (правом внесення застави) в сумі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн. 00 (нуль) коп., що становить двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки терміном 60 (шістдесят) днів:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки :

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-уникати спілкування з потерпілим та свідками цього кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з 24 грудня 2021 року (моменту взяття під варту) згідно ч.2 ст. 197 КПК України.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 22 лютого 2022 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: