Справа № 548/1981/21
Провадження № 1-кп/545/232/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2021 року. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000504, що надійшло від прокурора Полтавської обласної прокуратури відносно обвинувачених : гр. ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 307 ч. 2, 307 ч. 3, 311 ч. 3, 317 ч. 2 КК України та гр. ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2, 307 ч. 3, 311 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

Прокурор в ході судового засідання 13.09.2021 року заявив суду усно та надав письмово клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому гр. ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 01.09.2021 року, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують його тримання під вартою, мотивуючи, що застосування більш м`яких видів запобіжних заходів є неможливим до обвинуваченого, бо відсутня особлива довіра до обвинуваченого в підтвердженні можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципів співмірності між тяжкістю злочину та м`якими характерами інших запобіжних заходів. Прохав продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 діб. Додав копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 01.09.2021 року щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в строк до 13.09.2021 року в межах строку досудового розслідування. Одночасно заперечив клопотання захисника обвинуваченого про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із підстав зазначених ним в його клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений через погане самопочуття після надання йому швидкої медичної допомоги передав слово своєму захиснику.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 прохала відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження терміну дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки та прокурором не доведені зазначені ним ризики. Одночасно в інтересах обвинуваченого заявила усно та надала суду письмово клопотання з додатками до нього про зміну запобіжного заходу підсудному, мотивуючи тим, що сторона обвинувачення не довела як при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, так і на даний час наявності існування будь-яких реальних ризиків у кримінальному провадженні, існування яких би підтверджувалося належними та допустимими доказами, як вимагає закон. Тому, вказані ризики, на які опирається сторона обвинувачення носять в зв`язку з цим виключно формальний характер.

12.05.2021 року гр ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10.07.2021 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб - з 12.05.2021р. з 22-36 год. до 10.07.2021 р. до 22-36 год.

08.07.2021 ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави продовжено строк досудового розслідування до 4 місяців, до 13.09.2021 року.

Відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2021 року запобіжний захід гр. ОСОБА_5 було змінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до 07.09.2021 року о 22-36 годині.

На вказане рішення суду була принесена апеляційна скарга прокурора.

Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 01.09.2021 року апеляційна скарга прокурора задоволена, ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 09липня 2021 року - скасовано та задоволено апеляцію прокурора.

Строк тримання під вартою обвинуваченому продовжено у вигляді тримання під вартою до 13.09.2021 року в межах строку досудового розслідування, хоча на момент розгляду апеляційної скарги досудове слідство було завершено.

Так, ОСОБА_5 з 09.07.2021 року по 01.09.2021 року перебував під цілодобовим домашнім арештом. Майже 2 місяці її підзахисний перебував вдома та беззаперечно виконував покладені на ного обов`язки. Жодним чином, не порушував умови перебування під цілодобовим домашнім арештом, не вчиняв інших кримінальних правопорушень, не впливав жодним чином на свідків кримінального правопорушення, прибував за першою вимогою суду та слідства. Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України не існують .

Окрім цього, досудове розслідування завершено та справа передана до суду, тому жодним чином знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не може.

ОСОБА_5 є особою, яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, перебуває в цивільному шлюбі із жінкою, яка на даний час є вагітною, має постійне місце проживання та має міцні соціальні зв`язки, а також має постійне місце роботи.

На даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України перестали існувати, що було моїм підзахисним доведено за 2 місяці.

Окрім того, на даний час її підзахисний незаконно утримується під вартою.

Так, запобіжний захід йому було обрано до 13 вересня 2021 року, тобто 12.09.2021 року о 24.00 годині строк його тримання під вартою сплив, але він і досі перебуває під вартою незаконно.

Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні відсутні, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із

забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Прохала також врахувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Досить поширеною є практика коли необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту прокурором мотивується тим, що вчинено злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки, а підстави застосування до затриманої особи даного запобіжного заходу належним чином не аргументується. Саме цей негативний приклад є зараз.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди тісно пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варто обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Прохала: Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 ., встановивши обвинувченому такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд, оцінивши в сукупності всі доведені обставини щодо реальної наявності існування ризиків відповідно до ст. 177 КПК України, на які послалися сторони при вирішенні заявлених ними клопотань, приходить до висновку про не прийняття до уваги доводів сторони обвинувачення щодо наявності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки прокурором не надано в розпорядження суду будь-яких доказів на підтвердження наявності у даному кримінальному провадженні, що більш м`який запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд приймає до уваги те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, сталі соціальні та родинні зв`язки, а також те, що перебуваючи на свободі в період часу з 09.07. по 01.09.2021 року у даному кримінальному провадженні, не вчинив жодної дії, передбаченої будь-якими наслідками ризиків згідно ст. 177 КПК України та відсутня така інформація у прокурора, тому фактично вони мінімізовані настільки, що необхідність у продовженні строку дії такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є недоцільним, про що надано суду належні та допустимі докази.

В зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 331 КПК України відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із забороною останньому цілодобово залишати місце свого проживання із одночасним покладенням на нього обов`язків, встановлених ст. 194 ч. 5 п. п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 КПК України, а саме - прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі : вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні

обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Після спливу певного проміжку часу ( досудового розслідування, судового розгляду ) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави ( підстав ) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 13.09.2021 року.

При цьому, крім норм національного законодавства, суд керується практикою Європейського суду з прав людини щодо процесуального застосування норм права, а саме тим, що оцінка ризиків має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування наявних ризиків або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( «Панченко проти Росії» ). Ризики мають оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( «Бекчиєв проти Молдови» ).

Також, суд враховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними», але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою, що суду не було надано стороною обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Маріянчук та інші проти України» зазначив, що основною метою статті 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи.

На підставі викладеного, суд враховує доводи сторони захисту щодо застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільний інтерес у справі, який полягає у проведенні всебічного судового розгляду у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, запобіганню процесуальних ризиків з огляду на презумпцію невинуватості та зазначену позицію у клопотанні по провадженню обвинуваченого щодо визнання ним провини у кримінальному провадженні, щирому каяттю, добровільному частковому відшкодуванню шкоди потерпілому.

Клопотань від решти учасників судового провадження не надійшло.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

В клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому гр. ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого гр. ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Хорол Полтавської області, українцю, громадянину України, маючого двох неповнолітніх дітей : 2008 та 2018 років народження, в свідоцтвах про народження яких вказаний батьком, проживаючого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовженого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01.09.2011 року, на цілодобовий домашній арешт, звільнивши з під варти із зали суду.

Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на строк, який не перевищує 2 місяців, тобто на 60 днів до 11.11.2021 року включно.

Заборонити обвинуваченому гр. ОСОБА_5 цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на обвинуваченого на час розгляду кримінального провадження наступні обов`язки :

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 ч. 5 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронний засіб контролю у разі його застосування.

Згідно ст. 181 ч. 3 КПК України направити копію ухвали для виконання до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області.

Контроль за виконанням ухвали в частині зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт покласти на процесуальних прокурорів Полтавськової обласної прокуратури у кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1