Справа № 715/1083/21
Провадження № 1-кп/715/167/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.12.2021 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового процесу:
прокурор ОСОБА_3
захисник ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, громадянина України, раніше судимого: 22.07.2010 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України;
В С Т А Н О В И В :
02 квітня 2021 року близько 20 години ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по місцю свого проживання в житловому будинку, що по АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртних напоїв та в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, взяв у руку сокиру та наніс один удар ОСОБА_6 гострою частиною залізного закінчення сокири по верхній частині голови, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні в момент заподіяння у вигляді рани потиличної ділянки, рубленої рани голови, зламу лівої тім`яної кістки, струс головного мозку та наніс один удар обуховою стороною залізного закінчення сокири в потиличну ділянку голови ОСОБА_6 , заподівши останньому легкі тілесні ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я у вигляді рани потиличної ділянки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав частково, в своїх поясненнях посилався на те, що конфлікт виник між ним та його братом ОСОБА_7 , який спровокував останній, в ході якого ОСОБА_7 взяв у руки ножа, тому він захищаючись взяв сокиру та наніс останньому тільки один удар сокирою по голові і не мав наміру вбивати потерпілого. Також вказував на те, що в будинку було темно, світло від будинку відрізане, тому на столі горіла свічка. При цьому посилався на те, що інші тілесні ушкодження він міг отримати, коли пішов з його дому. Просив суд суворо не карати.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, свідків та дослідивши докази, надані прокурором, суд приходить до наступних висновків.
Так, з протоколу огляду місця події з фото-таблицями від 02.04.2021 року вбачається, що місцем події є житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речові докази по справі, зокрема, сліди рук, змиви речовини бурого кольору, фрагменти тканини з плямами бурого кольору та сокиру зі слідами речовини бурого кольору.
Висновком експерта №15-Г від 28.04.2021 року встановлено, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні Обласного комунального некомерційного підприємства ЧЛШМД з діагноз: перелом склепіння черепа. ВЧМТ. Лінійний перелом лобно-тім`яної кістки зліва. Забій головного мозку легкого ступеня. Алкогольна інтоксикація. Забійна рана м/т голови. Дані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того, при проведенні вказаної експертизи у потерпілого ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: рани потиличної ділянки, що виникла від одноразової дії тупого, твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, з достатньою силою її виникнення, особливостями якої також володіє обух сокири та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.
Також виявлено рублену рану голови, злам лівої тім`яної кістки та струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від одноразової дії рублячого предмету, з достатньою силою для їх виникнення, дещо під кутом ззовні до середини, особливостями яких також володіє гостра частина сокири та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя.
При цьому експертами зроблено висновок виходячи із морфологічних особливостей та локалізації тілесних ушкоджень, що виникнення вказаних тілесних ушкоджень малоймовірне внаслідок падіння з положення стоячи з послідуючим співударянням об тверду площину з виступаючими предметами та можуть відповідати обставинам, на які вказує під час допиту потерпілий ОСОБА_6 та не відповідають обставинам, на які вказує підозрюваний ОСОБА_5 .
З висновку експерта №31-Г від 14.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_6 мав діагноз: перелом склепіння черепа. ВЧМТ. Лінійний перелом лобно-тім`яної кістки зліва. Забій головного мозку легкого ступеня. Алкогольна інтоксикація. Забійна рана м/т голови. При проведенні СМЕ ОСОБА_6 виявлено легкі та тяжкі тілесні ушкодження, виявлені тілесні ушкодження відповідають обставинам на які вказує потерпілий ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 12.05.2021 року.
З висновку експерта №290 від 13.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_5 на даний час та час інкримінованого йому діяння ознак психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Висновком експерта №616 від 26.04.2021 року встановлено, що в плямах бурого кольору на фрагменті тканини (об`єкти №1,2) знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , або від цих двох осіб одночасно.
Висновком експерта №617 від 23.04.2021 року встановлено, що в плямах бурого кольору на фрагменті гігієнічної палички (об`єкт №1) знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , або від цих двох осіб одночасно.
Висновком експерта №618 від 23.04.2021 року встановлено, що в плямах бурого кольору на фрагменті гігієнічної палички (об`єкт №1) знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , або від цих двох осіб одночасно.
Висновком експерта №619 від 21.04.2021 року встановлено, що в плямах сірого кольору на двох фрагментах марлі (умовно названих №1,2) крові не виявлено.
Висновком експерта №620 від 23.04.2021 року встановлено, що в плямах бурого кольору на чоловічих джинсових штанах (об`єкт №1), чоловічій футболці (об`єкт №2) та чоловічій куртці (об`єкт №3) знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , або від цих двох осіб одночасно.
Висновком експерта №621 від 23.04.2021 року встановлено, що в плямах бурого кольору на чоловічому пальті (об`єкт №1) знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , або від цих двох осіб одночасно.
Висновком експерта №622 від 23.04.2021 року встановлено, що в плямах світло-бурого кольору на руків`ї сокири (об`єкт №1) знайдено кров людини, що не виключає походження крові від ОСОБА_5 або ОСОБА_6 , або від цих двох осіб одночасно.
Висновком експерта №38 від 27.04.2021 року з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні зрізів нігтьових пластин з китиць обох рук громадянина ОСОБА_5 , 1969 року, слідів крові не виявлено.
Висновком експерта №СЕ-19/126-21/2993-Д від 27.04.2021 року встановлено, що два сліди пальців рук перекопійовані на відрізок №2 та №4 належать ОСОБА_5 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2021 року з підозрюваним ОСОБА_5 , під час якого останній вказав місце і механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.05.2021 року з потерпілим ОСОБА_6 , під час якого останній вказав місце і механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Довідкою від 02.04.2021 року Глибоцької ЦРКЛ, з якої вбачається, що ОСОБА_5 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 02.04.2021 року біля 21 години до нього додому прийшов ОСОБА_9 , попросив викликати поліцію, сказав, що ОСОБА_10 вдарив його сокирою по голові. Його син викликав поліцію, приїхала також швидка допомога десь за 30 хвилин. При цьому пояснив, що на голові ОСОБА_11 була шапка, на руці він побачив засохлу кров, при цьому останній тримався рукою за шапку. Вказав, що на одязі слідів крові він не бачив. Через деякий час прийшов ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і сказав, що він ударив сокирою по голові ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 02.04.2021 року він випивав разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на ставку, після чого пішли додому до ОСОБА_14 . При цьому вказав, що він не чув конфлікту між братами, сокири та крові він не бачив, так як заснув і його вже розбудила поліція.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінчений замах на умисне вбивство.
Разом з тим, виходячи із встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 121 КК України, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України та п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, діяння передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.
Згідно зі ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
При цьому норма ст. 15 КК України розрізняє закінчений та незакінчений замах на кримінальне правопорушення. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Незакінченим замахом на вчинення кримінального правопорушення, якщо особа виконала не усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але воно не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 лютого 2020 року в справі №164/1826/17 (провадження № 51-6292 км 19).
Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично були заподіяні. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 569/2944/16-к (провадження № 51-4894км18).
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату.
Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.
Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений та потерпілий є рідними братами, вони спільно розпивали спиртні напої та між ними виникла суперечка, в ході якої обвинувачений ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними в момент заподіяння.
Встановлено, що перший удар обвинувачений наніс гострою частиною обуху сокири по тім`яній частині голови, заподіявши таким чином потерпілому тяжке тілесне ушкодження, наступний удар був нанесений ним у потиличну ділянку голови вже обухом сокири, при цьому було заподіяно легкі тілесні ушкодження. Третій удар, який намагався нанести обвинувачений потерпілому, за поясненнями самого потерпілого не був ним нанесений, оскільки він ухилився від удару та відразу вийшов у двері з будинку на вулицю.
Крім того, із висновку судово-медичної експертизи № 15 Г від 28 квітня 2021 вбачається, що потерпілий отримав легке тілесне ушкодження, що призвело до короткочасного розладу здоров`я, зокрема рвана рана потиличної ділянки голови та тілесні ушкодження у вигляді рубленої рани голови, зламів лівої тім`яної кістки, струсу головного мозку та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. При цьому експерт вказав, що тяжкі тілесні ушкодження отримані внаслідок одного травмо патологічного процесу і розмежування їх є недоцільним.
Також слід зазначити, що після нанесення потерпілому двох ударів обухом сокири по голові ОСОБА_5 бачив та усвідомлював, що потерпілий залишався живим та вийшов із будинку, він його не переслідував, не заважав покинути будинок та не доганяв його, щоб спричинити йому смерть чи тілесні ушкодження.
Тобто характер та локалізація тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, також підтверджують відсутність прямого умислу обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6 . Доказів того, що обвинувачений мав умисел на спричинення смерті потерпілого відсутні.
На думку суду, вказані обставини свідчать про те, що у обвинуваченого був неконкретизований умисел при нанесенні тілесних ушкоджень. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості.
А оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.
Таким чином, враховуючи характер стосунків між обвинуваченим та потерпілим, обставини події, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, поведінку обвинуваченого після завдання ним потерпілому тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку про відсутності в обвинуваченого умислу на незакінчений замах на вбивство потерпілого ОСОБА_6 , а тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Отже, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому суд, відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України та ст.68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваеного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.
Судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до п.п.1, 13 ч.1 ст.67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий - 22.07.2010 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Протягом року притягувався неодноразово до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187, ст. 182, ст. 175-1, ст. 44-3 КУпАП, що на думку суду свідчить про суспільну шкідливість особи.
За висновком судово-психіатричної експертизи №290 від 13.04.2021 року ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак будь-якого іншого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування заходів медичного характеру не потребує та не перебував у стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, який би суттєво міг вплинути на його свідомість та поведінку.
Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наслідків вчиненого, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме: рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і тому вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Питання про речові докази у справі суд вважає необхідним вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.
Витрати на залучення експерта відповідно до ст.124 ч.2 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368 - 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити в силі до набрання даним вироком суду законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання - 03 квітня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати, пов`язані з проведенням по справі експертиз на користь держави в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок.
Речові докази по справі, а саме: фрагменти тканини із плямами речовини бурого кольору вирізаної з одіяла; сокиру, яка вилучена під час огляду місця події у будинку но вул.Лісній в смт.Глибока; змиви речовини, які вилучені під час огляду місця події у будинку по АДРЕСА_1 ; біологічні зразки громадянина ОСОБА_5 (змиви з обох рук та зрізи нігтів з обох рук), які зберігаються в камері речових доказів відділення поліції №5 (смт. Глибока) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області - знищити; чоловіче пальто повернути ОСОБА_6 ; штани чорного кольору, футболку чорного кольору та куртку чорного кольору повернути ОСОБА_5 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.
Суддя: