ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/710/21 Номер провадження 11-кп/814/219/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання ДУ «Машівська виправна колонія (№ 9)» та спостережної комісії Полтавської райдержадміністрації Полтавської області про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Суворівка Новоодеського р-ну Миколаївської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 08 червня 2017 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.286 КК України на 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.
Постановлення такого судового рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, однак не довів його.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування основного покарання.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що з 2018 року відбувся процес позитивних змін у його поведінці, він не порушував дисципліну, отримав 10 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, повністю визнає винуватість, усвідомив наслідки вчиненого, вживав заходів щодо відшкодування грошових стягнень за вироком, наразі є особою, яка не становить небезпеку для суспільства, а призначене судом додаткове покарання є додатковою гарантією запобігання вчиненню ним аналогічного злочину.

Заслухавши доповідача; засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив щодо скарги, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

За ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що 08 червня 2017 року Березанським районним судом Миколаївської області засуджено ОСОБА_8 за ч.3 ст.286 КК України до покарання - 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, в строк якого зараховане попереднє ув`язнення з 16 липня 2016 року до 08 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

29 січня 2019 року Машівським районним судом Полтавської області також зараховано засудженому в строк покарання попереднє ув`язнення з 09 червня 2017 року до 11 липня 2017 року (т.1 а.о.с. 30).
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 17 липня 2016 року приблизно о 19 годині, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки "RENAULT PREMIUM", н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом "GROENEWEGEN", н.з. НОМЕР_2 , у порушення вимог п.п.1.2, 2.3 "б", 10.1, 11.4, 13.3 та розділу 34 (лінії 1.1) ПДР України, рухався по лівій стороні дороги при встановленому правосторонньому русі в Україні, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не стежив за її змінами, не контролював рух свого транспортного засобу, хоча був зобов`язаний постійно його контролювати і мав таку можливість, перед початком перестроювання та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на дорозі з двостороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку та зустрічні потоки розділені вузькою суцільною лінією, яку перетинати заборонено, виїхав на смугу, призначену для зустрічного руху, при зустрічному роз`їзді не дотримувався безпечного бокового інтервалу, через це допустив зіткнення з автомобілем "MERCEDES-BENZ SPRINTER 313", н.з. НОМЕР_3 , унаслідок чого пасажири останньо згаданого транспортного засобу: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 померли, а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 отримали тяжкі тілесні ушкодження; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження (т.1 а.о.с. 45).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання ОСОБА_8 визначено з 16 липня 2016 року, кінець строку покарання 20 липня 2025 року. У місцях позбавлення волі засуджений знаходиться з 16 липня 2016 року.

З матеріалів особової справи вбачається наявність передумови (формалізованої підстави, що пов`язується із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_8 .

Указана обставина не оспорюється ніким з учасників судового провадження.

Разом з тим, для застосування положень ст.81 КК України необхідна наявність не лише формально-юридичних підстав, а й оціночних, які виражаються формулюванням «… засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення».

Так, згідно з даними характеристик у матеріалах особової справи засуджений з 16 липня 2016 року перебував у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

Тобто, характеристики у цій частині не підтверджують активну поведінку засудженого за час перебування у вказаній вище установі, а навпаки показують пасивність такої поведінки, та відповідно не свідчать про наявність ознак сумлінної поведінки й позитивного ставлення засудженого до праці.

З 06 вересня 2017 року ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)», де притягувався до дисциплінарної відповідальності за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання - вживання спиртних напоїв (2,47 проміле), за що отримував стягнення у вигляді суворої догани, яке зняте, має одинадцять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці (останнє отримано на час апеляційного розгляду), працевлаштований робітником тракторної бригади, обов`язки виконує в повному обсязі, відмов від роботи не зафіксовано. Засуджений вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим, мав виконавчі листи на загальну суму 6916 гривень 08 копійок, які стягнуто (дострокового погашення не було), здійснював заходи щодо відшкодування шкоди потерпілим, сплати коштів за позовом, що підтверджується характеристиками ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» від 21 січня, 05 березня 2019 року, 31 липня 2020 року, 20 серпня 2021 року, довідками про зняття заборгованості, заохочення, стягнення та працевлаштування засудженого, висновком огляду на стан сп`яніння останнього, платіжними дорученнями та квитанціями (т.1 а.о.с. 151, 168-169, 176-177, т.2 а.о.с. 17-18, 25-26, 61-65, 70-71, 74, 75-76, а.п. 3-6).

Розглядаючи подання, місцевий суд також урахував те, що ОСОБА_8 засуджений судом за вчинення злочину, який є тяжким, у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до того, що таке безвідповідальне керування засудженим джерелом підвищеної небезпеки у наведеному стані з грубими порушеннями одночасно декількох пунктів ПДР України спричинило невідворотні наслідки у вигляді смерті 3 людей, заподіянні 10 потерпілим тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно з положеннями ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст. 9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Із установлених вище апеляційним судом обставин убачається, що ОСОБА_8 стає на шлях виправлення та в його поведінці спостерігаються позитивні тенденції, однак така поведінка засудженого не була зразковою й сумлінною протягом усього строку відбування покарання, про що свідчить посередня характеристика із ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», отримання засудженим за час перебування в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» суворої догани за злісне порушення встановленого порядку відбування покарання, а саме вживання спиртних напоїв (2,47 проміле), яка хоча і погашена, однак свідчить про схильність засудженого до свідомого порушення встановлених КВК України умов відбування покарання та те, що він після вчинення тяжкого злочину з невідворотними наслідками в стані алкогольного сп`яніння належних висновків для себе не зробив, натомість продовжив протиправну поведінку в місцях позбавлення волі.

На думку колегії суддів, відсутні безперечні та переконливі підстави вважати, що на даний час апелянт досяг необхідного ступеню виправлення, що разом з іншими обставинами свідчило б про необхідність застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

До того ж, застосування наразі до ОСОБА_8 положень ст.81 КК України може порушити принципи справедливості та невідворотності покарання.

Так, доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, що полягає у тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_8 строк покарання й узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо апелянта є передчасним та невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження та особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

Одночасно слід зазначити, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суд першої інстанції належним чином та в повному обсязі дослідив обставини справи, за результатом чого дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4