Справа № 489/4393/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/219/22
ВИРОК
Іменем України

27 січня 2022 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

із секретарем судових

засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із повною середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, 185 ч.2, 357 ч.1, 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 18.06.2019 р. в період часу з 00.00 год. по 02.00 год., перебуваючи біля 3-го під`їзду, будинку АДРЕСА_2 , в результаті раптового умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна, побачив сплячого на лавці ОСОБА_6 , та з сумки останнього умисно таємно викрав гаманець, вартістю 100 грн., в якому знаходились гроші в сумі 600 грн., з ший потерпілого зняв та викрав срібний ланцюжок з срібним хрестиком, 925 проби, загальною вагою 107 грам, загальною вартістю 1169,51 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 1869,51 грн.

Крім того, 18.06.2019 р. в період часу з 00.00 год. по 02.00 год., в ході вчинення крадіжки, заволодів банківською карткою потерпілого ОСОБА_6 , яка перебувала у гаманці, а саме викрав банківську картку «Ощад Банку», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, та відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р., ст. ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» від 05.04.2001 р., ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 р. відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом.

В подальшому, з місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальні збитки на загальну суму 1869, 51 грн.

Також, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії є таємними для потерпілого ОСОБА_6 власника банківського рахунку, відкритого в «Ощад Банку», засобом доступу до яких (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, в тому числі вищевказана банківська картка, використання якої ініціює переказ грошових коштів з відповідного рахунку, а також здійснення інших операцій, заволодівши в ході вчинення крадіжки 18.06.2019 р. в період часу з 00.00 год. по 02.00 год., гаманцем потерпілого ОСОБА_6 , в тому числі банківською карткою та продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, 07.09.2018 р. в період часу з 02.12 год. по 02.23 год., розрахувався без дозволу потерпілого в гастрономі «Південний», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Південна 35 Б, банківською картою «Ощадбанку», яка належить ОСОБА_6 , на загальну суму 484,30 грн. В цей же день близько 03.27 год., продовжуючи злочинний умисел, перебуваючи в магазині «Міда», який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 33 розрахувався банківською картою «Ощадбанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , на загальну суму 63,50 грн., тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 547, 80 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, розпорядившись грошима на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальні збитки на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи особою раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканність, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично з 08.06.2017 р. по 23.04.2020 р. вчиняв фізичне, психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 та співмешканки ОСОБА_8 , з якими проживав в одному помешканні, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань останніх.

Так, 26.05.2017 року о 19:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , а саме: висловлювався в адресу матері ОСОБА_7 нецензурною лайкою, а також застосовував фізичне насильство, у зв`язку із чим ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 08.10.2018 року о 20:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 , а саме: вчинив сімейну сварку відносно цивільної дружини ОСОБА_8 , в ході якої ображав останню нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному або психологічному здоров`ю. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.01.2019 року провадження по справі відносно ОСОБА_5 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім цього, 20.12.2019 року о 17:00 год., ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 , а саме: умисно висловлював образи та погрожував фізичною розправою відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 , яка проживала разом із ним. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Також, 18.01.2020 року о 22:50 год., ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , а саме: наносив їй ляпаси, стусани та штовхав останню, крім цього словесно ображав нецензурною лайкою, погрожував та залякував свою матір ОСОБА_7 , що спричинило емоційну невпевненість потерпілої ОСОБА_7 . Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, 03.03.2020 року о 23:00 год., ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 , а саме: виражався на її адресу нецензурною лайкою, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю, у зв`язку із чим ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 11.03.2020 року о 20:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , а саме: виражався нецензурною лайкою, ображав, залякував та штовхав, що спричинило емоційну невпевненість у постраждалої особи, у зв`язку із чим ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 17.06.2020 року близько 14:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 , що виразилося у словесних образах нецензурною лайкою (висловлюванні), принижені людської честі та гідності, погроз у бік останньої, спричинивши тим самим ОСОБА_7 психологічні страждання.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 завдано психологічних страждань, погіршилась якість їх життя, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій на підставі постійних негативних переживань.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ст.357 ч.1 КК України, як викрадення офіційних документів; ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо інших осіб (матері та співмешканки), з якими винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 , під час судового розгляду уклали угоду про визнання винуватості, у якій в зв`язку з беззастережним визнанням ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгодили покарання, яке має бути призначене обвинуваченому за ст.185 ч.1 КК України, у вигляді 200 годин громадських робіт, за ст.357 ч.1 КК України, у вигляді 1 року обмеження волі, за ст.185 ч.2 КК України, у вигляді 2 років обмеження волі, за ст.126-1 КК України, у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі; на підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі, зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Суд, виконавши вимоги ст.474 КПК України, вислухавши думку прокурора захисника, та обвинуваченого, вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди, приходить до висновку, що є підстави для затвердження угоди.

Так, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та Закону, оскільки ст.469 КПК України, допускає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків та нетяжких злочинів, якими є кримінальні проступки, передбачені ст.185 ч.1, 357 ч.1 КК України та нетяжкі злочини, передбачені ст.185 ч.2, 126-1 КК України, за яким кримінальні правопорушення правильно кваліфіковані, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, оскільки потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надані письмові згоди прокурору на укладення угоди та відсутні з їх боку матеріальних та моральних претензій, укладення угоди є добровільним, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Крім того, обвинувачений згодний на призначення узгодженого виду і міри покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , на підставі якої ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, 185 ч.2, 357 ч.1, 126-1 КК України, та відповідно до вимог ч.5 ст.65 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.374, 375, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.1, 185 ч.2, 357 ч.1, 126-1 КК України та призначити покарання:

за ст. 185 ч.1 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт;

за ст. 357 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 2 років обмеження волі;

за ст.126-1 КК України у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та п.п.2,3 ч.3 ст. 76 КК України, додатково покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази: диск наданий працівниками магазину «Міда» - зберігати в матеріалах кримінального провадження, гаманець та банківську карту «Ощадбанку» № НОМЕР_1 повернути власнику (потерпілому ОСОБА_6 ).

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1